Soldater, sjömän och flygare i de allierades expeditionsstyrka:
Ni står i begrepp att ge er ut på det stora korståg-
-som vi så länge förberett.
Världens blickar vilar på er.
Förhoppningar och böner från alla världens hörn marscherar med er.
Tillsammans med våra modiga allierade och vapenbröder på andra fronter-
-ska ni nedkämpa den tyska krigsmakten.
Målet är att slå ned nazisternas tyranni i Europa-
- och skapa trygghet för oss själva i en fri värld.
Det är ingen enkel uppgift ni har.
Fienden är väl utbildad, -
- väl utrustad och stridsvan, och kommer att kämpa vildsint.
Men nu skriver vi 1944.
Mycket har hänt sedan nazisternas triumfer 1940 och 1941.
De allierade har åsamkat tyskarna stora förluster i öppen strid, man mot man.
Vår flygoffensiv har allvarligt minskat deras styrka i luften-
- liksom deras förmåga till strid på marken.
Hemmafronten har skapat en överväldigande överlägsenhet-
-i vapen och ammunition-
- och har till vårt förfogande ställt stora enheter stridsberedd personal.
Tidvattnet har vänt. Den fria världen marscherar tillsammans mot segern.
Jag hyser det största förtroende för ert mod, er pliktkänsla och er stridsförmåga.
Vi förväntar oss inget mindre än en fullständig seger. Lycka till!
Låt oss be vår allsmäktige herre Gud att välsigna detta ädla värv.
Chris?
Chris!
Chris?
Vad?! Herregud, pappa... Vad är det med dig?
- Det är eftermiddag, vad är det här?! - Skolan är slut.
Och? Ska du bara ligga i sängen hela dan?
Ta det lugnt, herregud...
Upp med dig. Nu!
Å, tack.
Jättemoget.
Jäkla arsle.
- Hej, gubben! Vill du ha nåt att äta? - Nej, det är bra, tack.
Okej, vad är det?
Hon är nästan ett! Är det okej med dig att han sover så länge?
- Richard... börja inte nu. - "Börja inte".
Skolexamen var en dryg vecka sen och han spelar bara tv-spel-
-och hänger med vänner.
Skulle du inte gå till armérekryteraren och ta värvning?
Kan jag få tänka över saken lite först?
Vad är det att tänka på? Jag trodde att du ville in i armén?
Han har ju faktiskt rätt. Det är inte bråttom.
- Tar du hans parti nu? - Varför ska det finnas partier här?
Han har precis avslutat skolan- låt honom vila lite.
Jaha... hur har du tänkt?
Kan du kliva i och ta lite ansvar? Hjälp din mamma och mig lite.
Ta ett deltidsjobb, hjälp oss lite med räkningarna.
- Jag har sökt. - Inte ivrigt nog.
Låt mig vara!
- Du är för undfallen mot honom. - Härligt, ska du ge dig på mig nu?
- Jag vill ju bara hans bästa. - Så armén skulle vara bäst för honom?
Tycker inte du det?
Att sända ut vår son i livsfara? Nej, det kan jag inte påstå att jag vill.
Men han har alltid velat ta värvning, han har pratat om det sen han var liten.
För att du alltid har pratat om hur du ville, men inte kunde på grund av skadan.
Alla pojkar vill under uppväxten göra sina pappor glada.
Han försöker göra dig stolt genom att göra nåt som du inte fick möjlighet till.
Så känns det ju verkligen inte längre.
Han kanske bara vill visa dig att han är vuxen nu.
Minns du inte hur det var att vara i hans ålder?
- Jo, och så dum jag var. - Det var du.
Herregud, Karen... det är en avgörande period i hans liv.
Men om vi inte ger honom en knuff kan han slösa flera år på att såsa runt.
Vi lever i en underlig tid.
Hur gamla blir folk nu-70, 80 år gamla?
Men här sitter vi, 18 år gamla.
Hur skulle ett felsteg nu kunna innebära att 50-60 år till är helt förlorade?
Det måste vara rent skitsnack.
I armén säger de att man måste börja tidigt.
Tänker du verkligen ta värvning?
Jag vet inte.
Vill du snacka med nån med egen erfarenhet av armétjänst-
- så har min faster en gubbe till granne som har tjänstgjort i armén.
- Jaså? - Han var tydligen med på Dagen D.
Han fick visst en medalj, tror jag.
Alla kallar honom Hawkeye.
Hejsan, gamling. Vad har du i kassen?
Den är full med "Det ska du ge fan i".
Var inte grälsjuk. Vi ville bara kolla om du behövde bärhjälp.
Så ni är scouter, alltså?
Jag som trodde att ni var stjärtpojkar på ragg.
Far åt helvete, gubbe.
Innan vi fortsätter så finns det en sak ni borde känna till.
- Jaså? Och vad skulle det vara? - Att jag är hård.
Elak och för gammal för att ta er skit.
- Oj, farfar kan vara ful i mun... - Ja, du var kul.
Nästan synd att behöva råna dig.
- Ge hit plånboken. - Ledsen, pojk.
- Nu hörde jag inte... - Jo, du hörde.
Gör er själva en tjänst nu och dra tillbaka till scouttältet.
- Innan nån kommer till skada. - Den som skadas är du...
Ge hit plånboksjäveln!
- Tack. Är det där din fru? - Japp. Vi var gifta i nästan 50 år.
Har hon... gått bort?
Ja. För nästan två år sen.
- Beklagar sorgen. - Tack.
- Och där har du sonen? - Ja. Han bor i Connecticut.
- Jaha... tänker du ringa polisen, eller? - Varför det?
De där två borde sitta inne.
Snuten skiter i oss här ute.
Och de skiter verkligen i en bruten gammal kamp som jag.
Men säg mig en sak: Vad gör du här, egentligen?
Jag tror att jag kan lära mycket av dig.
- Och vad får jag ut av det? - Vad vill du få ut av det?
Såg du min trädgård? Rena katastrofen, va?
- Kanske det. - 0800 i morgon startar du gräsklipparen.
När du är klar så svarar jag på dina frågor.
Jag vet inte om jag tycker att det är...
Så vapen skrämmer dig inte, men hårt arbete gör det`?
- Det skrämmer mig inte, det är bara... - Bra, då ses vi i morgon.
När tog du värvning i armén?
Jag kallades att göra värnplikt 25/4 1941.
Jag kom till 175. inf. reg, kompani C, under 29th Infantry Division.
Tidigt 1943 sändes vi till Glen Spean i Skottland på fem veckors träning-
- under stridserfarna brittiska kommandosoldater.
Jag slutförde kursen, blev jägare och återvände till England.
Men jag ville komma till en elitenhet.
Så jag anmälde mig som frivillig till 101st Airborne Division.
Sergeanten som anförde First Demolitions Section-
-hörde att jag kommandoutbildats-
-så han ordnade så att jag kom till dem.
Tillsammans blev vi senare kända som "Filthy 13".
Vår resa började på ett träningsläger i Essex i England-
-under veckorna inför Dagen D.
McNasty var vår sergeant.
Han var inte storvuxen, men en av de tuffaste killar jag nånsin träffat.
Jag insåg direkt att jag ville vara som honom-han backade inte för nåt.
Agnew var ställföreträdande gruppchef, och rena tjuren.
Den mest kvalificerade soldat jag sett. Han kunde flyga plan och köra båtar.
Frenchy var gift och hade en son, så han hade en sentimental sida.
Men han var en tuff jäkel.
Chuck var ung, men hade väldigt kort stubin.
Han kom till oss för att han var för stökig, -
-ingen annan kunde hantera honom.
Piccadilly Willy var en riktig damernas Laban.
På den tiden gick de prostituerade på Piccadilly Circus i London-
-och han var oftast där och trålade.
Ragsman fick sitt smeknamn för att han inte tog hand om sin uniform.
Hans armébyxor tvättades nog inte en enda gång under tiden i England.
Goo-goo kom från Joliet, Illinois. På väg över en äng en gång föll han.
I en komocka. Han reste sig och ledde resten av ledet åt sidan.
Senare sa han: "Hade ni hittat en sån gegga hade ni kunnat gå vartsomhelst."
Dinty var rätt tystlåten av sig.
Han förvånade oss när McNasty fick skäll för att ha eldat upp hans handduk.
Han gjorde inget väsen av sig, men vann manskapets respekt.
Loulip var en stor kille, 185 cm lång och klart skärpt.
Han var plattfot och gick som en anka.
Men han låg före alla andra i allt fysiskt.
Peepnuts hade en lite gäll röst, lite som en kyckling: "Pip, pip, pip".
Andra grupper gillade inte att han var så kort, -
-men med oss var han modig som få.
Joey var av polsk härkomst.
Var uppdraget att erövra en byggnad var han med en hela vägen.
Max var genomtuff och en av regementets bästa footballspelare.
Han tog strid med allt som kom i hans väg, men drog aldrig igång nåt.
Och så var det ju jag.
Jag var bara 20, men när jag väl fått nåt i siktet så missade jag inte.
De sa att jag hade en falks blick.
- Det är nog dags för dig att komma hem. - Okej, visst.
Men vi... vi kan väl prata mer, va?
Visst.
- Funkar i morgon? - Visst.
- Ta med en häcksax. - En häcksax?
- Hur är det? - Bra, tack.
- Jag tänkte att du kanske ville ha kakor. - Tackar.
Har du funderat mer på vad du kan vilja göra nu när du är klar med skolan?
Jag går fortfarande och grunnar.
Jag förstår att det kan kännas som en stor press att fatta ett beslut-
-men kom bara ihåg en sak:
Några av världens mest framgångsrika hade inga karriärplaner i din ålder.
En del kommer inte på vad de vill göra förrän långt senare i livet.
Det skulle nog inte pappa hålla med om.
Din pappa oroar sig för dig.
Han ser hur många ungdomar tappar farten när de gått ut skolan.
Det är svårt att få tag i jobb, så en del tappar sugen och hamnar i dåligheter.
Och så vill han ju inte att det går för dig.
- Det gör det inte. - Jag vet.
Men vill du lista ut vilken väg som passar dig bäst här i livet...
...så räcker det att du reder ut en enda sak.
Och vad är det?
Det du känner allra mest för.
Det som betyder mest för dig.
För när du har rett ut det, så faller allt annat på plats.
- Jag reder nog ut det till slut. - Ja, det gör du.
Oroa dig inte.
- Vi ses sen. - Tack, mamma.
- Hallå? - Hej, pappa.
- Anthony? Är det du? - Ja.
Det var länge sen jag hörde av dig.
Ja, ledsen för det... det har varit mycket att stå i.
Vad vill du?
Jag ville bara höra hur du har det.
Lägg ner skitsnacket, jag är inte född i går!
Pappa...
De kommer att döda mig.
Hur mycket är det den här gången?
20 000.
Herregud.
Jävla collegebasket! Nån tvåmetersjävel satte en i korgen precis på signalen!
Jag fick fan hjärtattack!
Vad tänker du göra?
Det är därför jag ringer. Kan du hjälpa mig på nåt sätt?
Skulle jag ha bott här om jag hade haft 20 000 i madrassen? Skärp dig!
Din medalj, då?
- Min medalj? - Den kan vi nog få en massa pengar för.
Pappa? Hallå?
Hallå, grabben. Vila lite. Kom och ta lite att dricka.
Vad minns du av... vad minns du av Dagen D?
- Tystnaderna. - "Tystnaderna"?
I strider finns det alltid ögonblick av tystnad.
Vapen och bomber väsnas så in i helvete, det är som att öronen blöder.
Men det uppstår alltid en stillhet, ögonblick när allt med ens tystnar.
Mitt i kaoset hinner man inte tänka, -
- man går på adrenalin och överlevnadsinstinkt.
Men...
...i de där tysta ögonblicken...
Då hör man inget annat än sina egna hjärtslag.
Andetagen.
Det är i de stunderna...
...man hinner tänka på...
...vad som egentligen står på spel.
Innan vi hoppade ut över Normandie anlade vi krigsmålning som indianer.
Det var McNastys idé- han hade indianblod i ådrorna.
Ta skydd, pojkar! Tysken kommer.
- Skjut inte! Snälla, skjut inte! - Såja, lugna er! Lugna er!
- Vi är amerikaner! Talar ni engelska? - Ja! Ja!
Var kommer ni ifrån?
Nazisterna ödelade byn! Dödade min fru!
- Gör inte min dotter illa! - Vi ska inte skada nån. Manöver!
Agie!
Har ni några tyskar efter er?
Jag tror inte det, men vi har sprungit rätt länge.
Okej.
Bra.
Kom med oss, så är ni trygga.
- Nej! - Ta skydd!
- Var fan kommer elden ifrån?! - Bakhåll!
- Där uppe! - Uppe i trädet, Frenchy!
Avger eld! Din jävel!
I trädet! Ta honom!
Skjut honom!
Fan! Fan ta dig!
- Mac! Kom hit! - För helvete!
Eldavbrott!
Fan ta dig, din jävel! Jag ska döda dig!
- Nej! - För helvete, jag försöker hjälpa dig!
Pappa! Pappa... nej...
Upp igen, pappa-res dig upp!
Nu hänger det på dig, Hawkeye.
Upp med dig, pappa-dö inte!
Upp med dig, pappa! Du får inte dö!
- Kan ni inte hjälpa mig?! - Han är död, raring. Han är död.
Kan nån hjälpa mig?! Snälla?!
- Kan ni inte hjälpa mig?! - Låt honom gå.
Nej, nej. Nej!
- Nej, nej, nej! - Du måste släppa honom.
Släpp honom.
Släpp honom. Du kan inte rädda honom.
Nej!
Så är det på slagfältet. Allt kan förändras på ett ögonblick.
Å ena sidan är man lättad åt att ha överlevt.
Men ibland... ibland önskar man att man hade sluppit leva vidare med minnena.
- Nu känner jag mig så dum. - Varför det?
Jag borde inte ha bett dig att återuppliva allt.
Nu bryr sig i alla fall en om vad vi gjorde. Det går fort att bli bortglömd.
Vi glömdes banne mig bort mitt under kriget!
Vi förlorade kontakten med våra befäl som trodde att vi hade dött.
Vi var fast ute på Normandies landsbygd utan understöd.
- Var flickan fortfarande med er? - Nej.
Nej, vi lämnade henne på ett sjukhus strax efter att fadern dött.
Och dan efter det kom vi fel.
Senare i veckan tappade vi kontakten med våra befäl-
-och irrade omkring ett tag.
Vi behöll fattningen, men inte ens tyskarna var så långt ute.
Vi såg bara fält och skogspartier.
Men en dag råkade vi på skogsstuga mitt ute i ingenstans.
In, in, in!
- Stilla! - Rör er inte!
Jag skiter i vilka ni är, jag blåser ur skallen på er!
- Okej... talar ni engelska? - Ja... ja.
- Vad heter du? - Arthur.
Det här är min fru Andrea, och våra barn: Raphael och Marianne.
- Efternamn? - DuBois.
- Så ni är fransmän? - Ja.
Jag är född i Paris och min fru i Strasbourg.
Vi flyttade hit sen vi gift oss. Våra barn föddes här!
Okej-Frenchy: Kolla av en trappa upp så att det inte finns objudna gäster här.
Alla objudna gäster är nog här!
Hallå, nu försöker vi hålla en trevlig ton! Vi tänker inte skada er.
Vi är amerikaner och tänker krossa nassesvinen som ockuperar er.
Vi är på samma sida.
Jag förstår, men snälla- det här är mitt hem.
Det är respektlöst att leta igenom våra tillhörigheter.
Det gör de ju inte. Det är standardförfarande att avsöka platser.
Det går bra, ingen fara...
- Agnew, Hawkeye: Svep här nere. - Ska bli.
Ni råkar väl inte ha lite tobak, va?
Nej. Jag röker inte, så nej.
Jag kan försäkra er, fru DuBois, att det sista vi vill är att skrämma er familj.
Jag och mannarna har gått runt här i flera dagar.
Och vi har inte haft nåt att äta eller dricka, så...
...så måltiden uppskattas verkligen.
Och efter måltiden går ni?
Ja, naturligtvis.
Du håller visst alltid ett öga på klockan, Hawkeye?
Det här är det godaste jag nånsin ätit.
Jävla idiot.
Förutom nån burkost som luktade märkligt-
- är det här det enda vi käkat på en vecka. Klart som fan att det är gott!
- Håll käften. - Nej, du ska hålla käften, din fan.
Försök att slappna av. Vi ger oss av snart.
Jag beklagar. Vi är inte vana vid att få besök.
Vi har inte fått besök på flera månader nu.
Du, Arthur-du ser killen där? Han kallas Frenchy.
- Talar du franska? - Nej, tyvärr.
Jag föddes i Quebec, i Kanada. Man talar franska där-
- men mina föräldrar flyttade tillbaka till USA när jag var ett par veckor.
- Då är smeknamnet inte så rättvisande? - Det är väl inte det.
Men jag slipper i alla fall kallas "Piccadilly Willy".
Varför kallas du så?
Jo, ni vet järnvägsstationen Piccadilly?
Där kommer och går tåg varenda jävla halvtimme.
Och min kärleksvagn är den i särklass största jävla grejen!
- Nu räcker det! - Vafan menar du?!
Sitter du och påstår att grabben här inte hajar vad fan vi snackar om?
Jag blev fan av med svendomen när jag var nio!
Jag vet vad ni pratar om. Ni vill ha horor, va?
- Smart pojk du har, Arthur. - Han borde bete sig som folk.
Låt honom vara, han är bara en unge.
Fin tavla.
Det är en kopia, så den är inte värd mycket.
Den heter "Kvinnan på fältet".
Inte vidare fantasifullt. Det är som ett "säg vad du ser" -namn.
Var det ett original skulle det vara värt mycket. Monet är en berömd målare.
- Jag har inte hört talas om honom. - Nån sa detsamma i går.
Alla kan väl inte uppskatta konst.
Hade ni besök här i går?
- Vadå? - Ni sa att ni hade en besökare i går?
Ja. En vän till mig tittade förbi.
Märkligt.
Vadå?
Du sa ju att ni inte hade fått besök på flera månader.
- Än sen? - Det är ingen stor sak.
Bara märkligt att ni inte haft besök på månader, men så var nån här i går.
Jag är bara nervös. Det är inte varje dag beväpnade män stormar in i ens hem!
Vad är det du blir så nervös över? Vad är det för problem?
Är det nåt problem?
Jag förstår inte att ni gör en sån affär av det.
Men i vårt arbete har vi märkt att ljuger nån om en småsak...
...är risken stor att de ljuger om större saker också.
Vad menar du?
Jag börjar undra om den här nervositeten du och din familj upplever...
Handlar den bara om oss?
Skulle en binge amerikaner med gevär inte vara skrämmande nog?
En del tror att soldatens uppgift bara handlar om styrka och uthållighet.
Men så är det inte.
Man måste ha instinkt, kunna känna av när nåt är fel.
Så att man anar sig till bakhåll.
Vi är bara en vanlig familj. Vi stödjer inte tyskarna!
Det påstår jag inte heller.
Men känner jag till allt som står att veta här, Arthur?
Upp mot väggarna! Mosa på med allt ni har!
Den jäveln...
Snygg träff.
Nu gör vi slut på honom.
- Kukamerikaner! - Vad sa han?
- Nåt om kukar? - Ja...
- Han vill leka med våra om han får gå. - Amerikanska pervon!
Så du snackar engelska?
Du råkar inte ha lite tobak på dig?
- Fan ta er! - Nä... det förstod han inte.
- Få se om du fattar det här... - Förbannat!
Jag tror inte att vi var tydliga nog där. Vi prövar det här.
Ska jag... göra slut på hans lidande?
Nä. Han får ta god tid på sig.
Jävla svin! Döda mig! Döda mig nu!
När du kommer till Helvetet... Hälsa att "Filthy 13" sänt dig.
- Ni förlorade så många. - Ja.
Många av de våra dog... men vi dödade många också.
- Hur är det? - Att döda en människa?
Förjävligt, helt enkelt.
Det enda som är värre är att få en medalj för det.
Det spelar ingen roll att fienden har en annan ideologi.
Har man minsta lilla själ i kroppen, så känns det.
Vi är ju faktiskt inte så värst olika även om vi kommer från olika länder:
Vi följer bara order och försöker försörja våra familjer där hemma.
Det här var första gången på länge jag har pratat om det här.
Men... det går inte en dag utan att jag tänker på det.
Ibland om kvällen...
Jag bara blundar...
...och så återupplever jag slagfältets händelser.
De hemsöker mig.
Det är ju skandal att de inte fick nån hjälp efter kriget!
Tiden går, världen förändras- folk glömmer.
Det är tragiskt, det är vad det är.
Nån borde skriva en bok om vad de gjorde.
- Varför gör inte du det? - Litteratur var inte min starka sida.
Racka inte ned på dig själv, jag har läst berättelserna du skrev som liten.
Det var ju evigheter sen, hur fick du tag i dem?
Din mamma visade mig. Hon har behållit allihop.
Hon har en hel kartong med noveller du rafsade ihop.
Jag visste inte att hon behöll dem.
Du borde kanske läsa dem igen, det kan inspirera dig.
Så kanske du påminns om vem du var-
- innan världen sa åt dig vem du borde vara.
Det var rätt djupt.
Frågan vad du ska göra med ditt liv är djup och förtjänar ett djupt svar.
Sant.
Om man tänker på varför man möter folk så kan det vara därför du mött Hawkeye.
Inte för att du är tänkt att bli soldat, utan för att skriva om en.
Skulle du vilja träffa honom?
Och jag som trodde att Lilleman saknade mål i livet-och så tar han hit dig!
- Han har visst fattat ett beslut, ändå. - Jag antar det.
Hur lyckades du få en så bra tjej?
Ibland glänser jag till.
Hur var första dejten? Du imponeras knappast av burgare på bowlinghallen...
Den var faktiskt rätt otrolig.
Jag älskar stjärnor, men stadens ljus gör stjärnskådandet svårt.
Chris visste var det skulle delas nätbelastning.
Alltså, när man stryper strömmen i vissa områden för att spara energi.
- Ja. - Så Chris ordnade en dejt på ett tak där.
Han la ut filtar och ställde fram champagne och mina favoritblommor.
Efter kanske tio minuter slogs strömmen ifrån och himlen bara... lyste upp.
Vi satt hela kvällen och drack champagne och såg på stjärnor.
Han visste att min bror Alan hade dött året innan-
- och jag hade ju berättat att jag tror att folk blir stjärnor när de dött.
Och vi kvällens slut pekade Chris ut en stjärna-
- och sa att han hade registrerat den på internet som "Alan" efter min bror.
Jag fick utskriften, det var ordnat.
Det var rart gjort, grabben, det får jag ge dig.
- Tråkigt att höra om din bror. - Tack.
Jag förlorade min fru Theresa för några år sen.
Vår första dejt var inte spektakulär som er.
Jag tog henne bara till en dans, det var så man uppvaktade varann 1941.
Miljön var som sagt inte spektakulär, men hon var det verkligen.
Hon behövde bara le mot mig, så föll allt i livet på plats.
Hon skrev till mig, varje dag, medan jag var borta.
Genom hela utbildningen, genom kriget.
Alla brev nådde inte fram, men hon skrev dem.
- Gifter ni er före eller efter kriget? - Efter. 1949.
Mitt livs bästa beslut.
- Hon ville väl inte att ni skulle strida? - Nej.
Men hon insåg att jag måste göra det.
Det var sån jag var och hon accepterade det.
Chris sa att du fick en medalj för dina krigsinsatser.
Amerikanska Hedersmedaljen.
USA:s högsta militära utmärkelse.
- Vill du se den? - Självklart!
Oj... så vacker.
Fick du den för att du slog ut krypskytten, eller nazisten vid stugan?
Nej. Det var för en annan sak.
Efter Dagen D hamnade McNasty, Agnew och jag-
-på ett landsortssjukhus i Normandie.
Allierade styrkor hade äntligen hittat oss efter en vansinnesvecka i vildmarken.
Nu var det ett militärsjukhus med sårade och sjuka allierade soldater.
Vet ni vad jag skulle vilja ha nu, killar? En äkta amerikansk varmkorv.
Här är man fast med latmaskar som snackar korv...
Vem skriver du till? Din pojkvän?
Touché!
- Vad heter han? - Marlene.
"Marlin"!
Ja, han låter söt.
- Jag gillar hår. - Det tror jag säkert.
En sak, killar:
När vi kommit tillbaka till England ska jag ta med er på jakt.
Det blir hjort och hare och fisk.
En gång drog vi ut på tjuvfiske och slängde fisken under sängen hemma.
Vi hade varit på lord Wilsons mark.
Vi hade precis hunnit hem, så knackade det på dörren: Leach.
- Jag hatar den fan! - En riktig skitstövel.
- Han gjorde karriär som skitstövel. - Steg raketsnabbt i graderna!
- Japp. - Helt rätt!
Leach stod och vrålade mig i ansiktet.
"Har du varit ute och stulit fisk?!" Jag sa "nej då, inte alls".
Samtidigt låg fisken och sprattlade och for under sängen.
De hade rena orgien där nere och jag stod där: "Nej då, vi har inte fiskat".
- Tog han dig? - Nej, han gick.
Och där satt jag i ett rum som stank som en soptipp!
- Öl och hjort, killar. - Amen!
Det låter bra.
En amerikansk soldat posterad vid entrén. Beväpnad.
Det måste betyda att fler amerikanska soldater återhämtar sig på sjukhuset.
Möjligen finns där brittiska och andra styrkor också.
Ska vi begära en flyginsats?
De besvarar inte radioanropen. Vi får lov att slå ut dem själva.
Hur föreslår du att vi går tillväga?
I lönndom.
Vårt första mål är vaktsoldaten.
Men vi får inte låta de där inne bli varse att vi är där.
Det kan alltså inte bli fråga om handeldvapen.
- Vi måste ta till andra metoder. - Uppfattat.
Ursäkta att jag stör, doktorn, men sängar måste flyttas från tvåan till fyran.
Och så måst jag ge ut penicillin...
Ingen behöver flytta, vi har många recept på kö.
- Jag förstår, men kan ni...? - Inte just nu, syster.
Syster... kan ni ta det här till avdelning sex?
Det var allt.
- Döda dem! - Mackie!
Tack och hej, ditt as!
Jäklar... nu glömde jag att fråga om han hade tobak.
- Släpp vapnet! - Hinner du verkligen ta oss båda?
- Är du så snabb? - Fan ta dig!
Och även om du är snabb nog att ta oss båda-hur långt härifrån hinner du?
Det kryllar av allierade i stan, så du lär snart springa på nån av dem!
Lägg bort pistolen, annars dödar jag henne!
Släpp flickan. Det är inte hennes krig-det är vårt.
Så nu gör vi upp, du och jag.
Släpp ditt jäkla vapen, annars dödar jag henne!
Kom igen, släpp henne.
Jag räknar till tre. Kastar du inte vapnet på golvet...
...så dödar jag henne, fan i mig! Ett!
Två!
Tre.
- Öl och hjortstek, killar. - Ja.
Ja. Öl och hjortstek.
En del soldater känner sig bara levande på slagfältet.
Men jag kände aldrig nåt rus där.
Inte ens när jag medaljerades kände jag nån tillfredsställelse.
Det är dagsens sanning.
Jag kände bara att jag levde när jag hade Theresa vid min sida.
Vart ögonblick med henne var en gåva.
Tack för att du delade det här med oss. Jag förstår att det måste vara svårt.
Jag känner mig hedrad över att ha fått höra det här. Det betyder mycket för mig.
Om du bara minns en sak av det jag berättat, så minns det här:
Ingen har nånsin legat på sin dödsbädd och önskat att de varit mer på slagfält.
Det enda en döende människa tänker på är de hen älskat...
...och de som älskat hen tillbaka.
- Hejsan. - Hej.
Du har visst varit på rekryteringskontoret?
Ja.
Hur gick det?
- Inte så bra, faktiskt. - Ja, det var väl det jag tänkte.
Jo, pappa...
Jag är ledsen, men... Jag vill inte ta värvning i armén.
- Det är okej att vara rädd. - Det är inte det.
- Det är av ett annat skäl jag inte vill. - Och vilket är det?
Det är Jessica-jag älskar henne.
Varenda ögonblick med henne är som en gåva.
Det är en sak... Nåt jag inte berättat för nån...
- Inte ens din mamma. - Vadå?
Jo, du vet ju att jag...
...inte kunde ta värvning på grund av en sportskada?
Javisst.
Jag... liksom fejkade det.
- Fejkade du skadan? - Ja, typ...
Fast inte riktigt. Alltså, det är invecklat.
Jag ville verkligen gå med i armén.
Men veckan jag skulle göra fystesten fick jag veta att din mamma var gravid.
Så jag var tvungen att välja.
Och jag insåg snart att det var ett enkelt val. Familjen vann ju lätt.
Inte kunde jag lämna henne här att fostra dig på egen hand.
Vara ifrån er i flera månader i taget.
Jag kunde bara inte.
- Verkligen? - Javisst.
Förlåt mig.
Jag har varit ett kräk, jag borde inte ha pressat dig att gå med i armén.
- Det är okej. - Nej.
Nej, det är det inte.
Jag var bara rädd att du skulle hamna i nåt gäng, eller...
...bli en som tappar styrfarten i livet. Fast jag vet att du är för smart för det.
Men ändå...
Din mamma hjälpte mig att se...
...att jag bara projicerade min rädsla på dig. Det ber jag om ursäkt för.
Man behöver inte be om ursäkt för att man bryr sig.
- Kan du ta ett litet råd, bara? - Självklart.
Det är härligt att vara kär.
Men om du och Jessica ska kunna fungera tillsammans-
- så måste bådas hopp och drömmar passa in i ert gemensamma liv.
Jag hade ingen direkt aning om vad jag ville göra.
Men under de senaste veckorna har det gått upp för mig vad jag måste göra.
Hawkeye?
Vakna!
Döden.
Döden är vägen.
Livet är stigen.
Själen är vägvisaren.
Hjärnan tänker på döden. Hjärtat tänker på livet.
Men själen...
Själen tänker på evigheten.
Du ska veta att han justerade sitt testamente under sin sista vecka i livet.
Den följande texten innehåller detta tillägg.
"Jag lämnar min Hedersmedalj till min vän Christopher Summerbee."
"Jag lämnar den till honom eftersom han vet vad mod innebär."
"Inte bara för att han räddade mitt liv"-
- "utan för att han har modet att följa sin egen väg i livet"-
- "och vara sann mot sig själv."
- Ni ska få lite tid att samla er. - Tack.
HAWKEYE OCH "FILTHY 13"
Jag önskar att Franklin D Roosevelt hade fått leva och se denna dag.
General Eisenhower har meddelat mig att Tysklands styrkor har kapitulerat-
-inför de allierade.
Frihetens flaggor vajar återigen över hela Europa.
För denna vår seger tackar vi samfällt-
-den Försyn som lett och närt oss-
- genom motgångarnas mörker och in i Ljuset.
Översättning: Mika Wainonen www.ordiovision.com