NAZISTERNA
En varning från historien
Nazisterna var besatta av symboler för ordning.
Deras museum visade utställningar som denna, där en perfekt kropp-
- var ordnad i en helhet.
Genom parader ville de visa hur individen-
- blott var en del av den välordnade nationella gemenskapen.
Men i Tyskland skapade nazisterna bara en illusion av ordning.
Führern inspekterar sina trupper på egen hand.
Det är propaganda.
Tysk diplomat Medlem i nazistpartiet 1937-1945
Alla säger: "Det där är ordning. Alla står uppställda."
Man måste titta bakom kulisserna. Där finns ingen ordning.
KAOS OCH SAMTYCKE Naziststyret i Tyskland
Den 30 januari 1933 blev Adolf Hitler rikskansler i Tyskland.
De som jublade högst över det var nazisternas stormtrupper-
- som leddes av Hitlers gamla partikamrat Ernst Röhm.
I denna stund lovar de 8000 stridsmän som har samlats här-
- att förbli lojala mot sin Führer!
För vår Führer! Sieg Heil!
1933 trodde man att det var början på en fantastisk tysk period.
Det fanns en väldig entusiasm hos folket, förutom hos socialisterna-
- som förföljdes, tvingades emigrera eller sändes till koncentrationsläger.
Man kände till koncentrationslägren, men man sa:
"Kommunisterna hade gjort samma sak."
De första som fängslades i denna revolution var politiska motståndare:
Kommunister och socialister sattes i nya koncentrationsläger.
Hermann Göring skröt om att mängder av folk skickades dit-
- och allt skedde under kaotisk terror, som en stormtruppssoldat medgav.
"Alla arresterar alla andra."
"Alla hotar alla andra med skyddshäkte."
"Alla hotar alla andra med Dachau."
"Varenda liten gatsopare idag känner ansvar för sånt han aldrig förstått."
Bland de första attlida var Josef Felder, socialdemokratisk politiker.
Han skickades till det nyöppnade koncentrationslägret vid München...
... Dachau.
Socialdemokratisk parlamentsledamot 1932-1933
Jag fängslades med kedjor.
Vakten kom med en tallrik vitkorv och bröd.
Han sa till mig:
"Det här vore en fin sista måltid, men du är inte ens värd det, ditt kräk."
"Vi vet mycket om dig... Vi vet allt om dig", och så vidare.
"Vi ska nog ta hand om dig."
Sen stängde han luckan och var borta.
Jag hade inget att äta.
Sen kom han tillbaka med ett rep för att visa hur jag kunde hänga mig.
Jag sa: "Jag har familj. Jag tänker inte göra det. Ni får göra det."
Josef Felder släpptes från Dachau efter 18 månader.
De flesta som fängslades där 1933 släpptes efter mindre än ett år.
Regimen var brutal. Misshandel och psykisk tortyr var vanligt-
- men nazisternas utrotningsläger hade ännu inte sett dagens ljus.
Koncentrationsläger användes till förtryck, inte utrotning än så länge.
1933 såg många tyskar dem som en acceptabel del av nazistrevolutionen.
Närmast ligger franska revolutionen.
Att vara fransk adelsman i Bastiljen var inte heller särskilt trevligt.
Folk såg det som en revolution, även om den var förvånansvärt fredlig.
Om koncentrationslägren sa alla:
"Engelsmännen använde dem i Sydafrika mot Boerna."
Folk kunde inte se framtiden. Det var omöjligt för någon 1933-
- att se vad som skulle hända 1945.
Det var bara tolv år, men det var för svårt att se tolv år framåt.
Men efter tolv veckor med Hitler som kansler kunde tyskarna se-
- vad judarnas status skulle bli i den nya naziststaten.
Den 1 april 1933 genomförde partiet en bojkott av alla judiska affärer.
Nazisterna hade gjortjudarna till syndabockar för krigsförlusten-
- och mycket annat.
Under nazistregimens första månader drabbades judar även av-
- stormtruppernas nyckfulla och våldsamma angrepp.
Tillhör en judisk familj Nürnberg
1933 kom stormtrupper och tog med sig min far-
- och många andra judar i Nürnberg.
De fördes till en idrottsarena där de tvingades klippa gräs med tänderna-
- genom att äta det.
Jag fick veta det i efterhand. Min far talade aldrig om det.
Det var för att förödmjuka dem och visa dem att de var de allra lägsta.
Det var bara en gest för dem.
Stormtrupperna gjorde även andra våldsamma gester.
1933, med studentsympatisörer, organiserade de offentliga bål-
- där de brände "olämpliga böcker", särskilt såna av judiska författare.
Röhm ville integrera sina stormtrupper i den reguljära armén.
Armén blev förfärad.
Man ogillade stormtrupperna på grund av deras beteende och utseende.
I slutet avskyddes stormtrupperna av de flesta soldater.
Tysk arméofficer 1926-1945
Det blev allt tydligare, och inte bara för armén-
- att Röhm, högsta ledaren för stormtrupperna-
- ville ta över de väpnade styrkorna.
Han försökte bli försvarsminister och han ville skapa sin egen armé.
Hitler var positiv till Röhms och stormtruppernas revolutionsanda-
- men sommaren 1934 förstod han att deras makt behövde tyglas-
- och inte bara för att tillmötesgå armén.
Röhm hade skaffat sig en farligare fiende än arméledningen.
Heinrich Himmler, som stod under Röhm i nazisthierarkin-
- planerade hans undergång.
Han hittade på att Röhm planerade en kupp, och Hitler trodde honom.
Den 30 juni 1934, när Röhm var på semester i Bayern, greps han-
- och fördes till ett fängelse. Två dagar senare avrättades han.
Armén var glad över Röhms död och stormtruppernas minskade makt.
För att visa tacksamhet svor man en personlig trohetsed till Hitler-
- som nu, när Hindenburg var död, inte bara var Tysklands rikskansler-
- utan även landets statsöverhuvud.
Jag svär, vid Gud...
... denna heliga ed...
... till Führern...
... över det tyska riket och det tyska folket...
... Adolf Hitler...
Någon läste och vi skulle lyfta armen och säga att det var vår ed.
På hur stort allvar tog du och dina kollegor eden?
På mycket stort allvar. Som en soldat...
Det följer hela mitt liv, ända till slutet.
En ed är en ed.
Jag kan inte bryta eden med mindre än att jag begår självmord.
Men en soldats ed tas på väldigt stort allvar.
I och med Röhms död verkade Hitler ha återställt ordningen.
Gaturevolutionen hade avtagit, och med säkert grepp om makten-
- reste Hitler hit för att slappna av, i södra Bayerns bergstrakter.
1938 byggdes ett tehus på toppen av Obersalzberg-
- så att Hitler och hans vänner kunde njuta av utsikten.
Hitlers eget hus låg längre ned, och snart växte-
- ett byggnadskomplex fram runt det. Det här var gästhuset.
Men nu återstår bara ruiner av Berghof - Hitlers eget hus.
Byggnaden revs för att den inte skulle bli en minnesplats.
Både här och i Berlin kretsade hela regimen runt honom.
Hans personlighet avgjorde hur Tyskland styrdes
Han var ingen arbetsnarkoman.
Hitler var slö, vilket de som arbetade nära honom märkte.
"Hitler dök upp strax innan lunch, läste igenom förberedda artiklar-"
"-och gick sedan och åt lunch."
"När Hitler var på Obersalzberg var det ännu värre."
"Där lämnade han först rummet två på eftermiddagen för att äta lunch."
"De flesta eftermiddagar tog han promenader, och efter middagen-"
"-var det filmvisning."
"Under sina tolv år vid makten skapade Hitler-"
"-den största regeringsförvirring en civiliserad stat nånsin har upplevt."
"Han fattade ibland beslut i viktiga frågor utan att ens be att få se-"
"-den relevanta informationen."
"Han ansåg att många saker löste sig själva om man inte la sig i."
En helt annan bild av Hitler visades upp här, på arenakomplexen-
- som byggts i Nürnberg för partiets årliga massmöte.
Det allmänheten såg i Nürnberg var en självsäker och stark ledare-
- som lovade ett nytt, dynamiskt och mäktigt Tyskland.
Vi vill bli ett enat folk!
Och ni, min unga, ska bli det folket.
Ni kan inte göra nåt annat än att ansluta er till oss.
Idag marscherar vår rörelse segerrik genom Tyskland-
- och jag vet att ni kommer att sluta er till vår skara.
Vi vet att framför ligger Tyskland, inom oss marscherar Tyskland-
- och bakom oss kommer Tyskland!
Han skulle ses som den allsmäktige och allvetande ledaren-
- som härskade över ett totalt ordningssystem.
Men kontrasten mellan framtoningen och verkligheten var stor-
- för det var ingen organiserad bestämmandestruktur-
- utan den var väldigt oorganiserad och kaotisk.
Det är ett anmärkningsvärt system, om man kan kalla det ett system-
- där det inte finns en samlad regering, och där statschefen-
- faktiskt inte lägger all sin tid på att regera.
Hitler och nazisterna skapade en unik och egendomlig regeringsform.
Hitler var omgiven av folk som visste att deras framtid hängde på-
- att de behagade Führern.
De strävade alltid efter att vara nära honom och följa med på hans resor.
Hitler må inte ha varit så intresserad av detaljerade handlingsprogram-
- men han hade visioner för Tyskland.
När Hitlers oändliga monologer kom, var ambitiösa nazister idel öra.
Sedan försökte de komma på hur hans visioner kunde förverkligas.
De skapade handlingsplanen och sa att de handlade enligt Führerns vilja.
Tysk diplomat Medlem i nazistpartiet 1937-1945
De brukade nämna åsikter som kom från Führern...
... men det var väldigt tveksamt om Hitler verkligen hade sagt det.
De råkade höra nåt som Hitler sa i en konversation-
- och sedan hävdade de att, "detta är Führerns vilja".
Hitler sa direkt att han inte hade nåt detaljerat handlingsprogram.
Och när de frågar, "vad är ditt detaljerade program"-
- så kan jag bara svara:
Efter en regering med er ekonomi-
- med er administration och med ert förfall-
- så måste det tyska folket återuppbyggas uppifrån och ned.
Vi vill inte ljuga eller bedra!
Därför vägrar jag ställa mig inför det här folket-
- och ge billiga löften.
Men Hitler var öppen med vad han ville ha från landets ekonomi:
Framför allt vapen till en ny armé.
Återupprustning blev hans ekonomiska prioritet.
Nazisterna ökade arméns budget så mycket under första året vid makten-
- att armén inte ens kunde göra av med allt.
Nazisterna lovade också att avskaffa arbetslösheten, och det gjorde de.
Framför allt genom arbetsskapande projekt som Autobahnprogrammet.
Men att bygga vapen och vägar var bara en kortsiktig lösning-
- på Tysklands ekonomiska problem.
Att bygga vägar resulterade inte i ett enda paket kaffe-
- eller en enda limpa till försäljning i affärerna.
Ekonom och bankir sedan 1931
Det finansierades på inflationsdrivande grunder.
Först så såg inte allmänheten det-
- för det är för svårt att förstå dessa monetära kopplingar-
- för folk på gatan.
Det skulle ta tid innan inflationstrycket märktes av-
- så för tillfället såg allt Ijust ut.
Särskilt när Hitler 1936 beordrade tyska trupper att gå in i-
- det demilitariserade Rhenlandet utan större internationella protester.
Det sågs som ytterligare tecken på att landet återfick självaktningen.
Det var defenitivt positivt.
Varför följde annars massorna denne man?
Varför? Det måste ha funnits skäl.
Det var så att många saker gick bättre.
Müncheninvånare
Allting blev lite bättre.
Särskilt när det gällde det egna hushållet blev det bättre.
Det var en bättre tid.
En bättre och säkrare tid än idag.
Att säga det innebär att ta en risk, men jag säger det i alla fall.
Nazisterna arrangerade festspel, som t.ex. Amazonernas natt-
- som hölls i München på 30-talet.
I dessa festspel fick endast de som nazisterna ansåg som rasrena delta.
Jag var Madame de Pompadour, med djup urringning och en krinolin.
Jag kände mig vacker.
Det fanns en viss arrogans. Tyskarna såg sig som speciella.
Det tyska folket skulle vara en ren ras och förmer än andra.
Flickorna var där som Gud skapat dem, som i kyrkor t.ex.
I Sixtinska kapellet är alla också nakna.
Men det verkliga syftet var att skapa en fest för ögonen-
- för att upplysa och glädja dem som kom dit.
Jag såg inte mycket av fyrverkerierna.
Jag var så upprymd att jag knappt kunde kontrollera min häst.
Men om man inte passade in i nazisternas mall var livet ett annat.
Här i München, i samma stad som Amazonernas natt hölls-
- rev nazisterna en av Tysklands största synagogor.
De sa att de behövde utrymmet till en bilparkering.
Judarna utestängdes systematiskt från samhället.
Nürnberglagarna förbjöd äktenskap mellan judar och ickejudar-
- och fastställde att judar inte var tyska medborgare.
Störde det dig inte att du arbetade i ett system som tillät att judar-
- drevs bort från sin ställning, sina pengar och sin egendom?
Det var ju mycket orättfärdigt. Vad kände du inför det?
Den allmänna åsikten var att judarna hade gått för långt i Tyskland.
Av 4800 jurister i Berlin så var 3600 judar.
Förutom Furtwängler så fanns inga teaterdirektörer som inte var judar.
En dag blev det bara för mycket.
Så den allmänna åsikten om att judarna skulle drivas tillbaka-
- mötte inget motstånd.
Den antisemitiska propagandan överdrev antalet judar som jobbade-
- inom rättsväsendet eller teatern.
Nazisterna sa inte varför tyska judar ofta dominerade vissa branscher.
Judarna hade utestängts från andra karriärer i hundratals år.
Tusentals judar emigrerade från Tyskland under 1930-talet-
- eftersom de förstod att de aldrig skulle vara trygga i Tyskland-
- så länge nazisterna regerade.
De som stannade riskerade att granskas av det ökända Gestapo.
Här i staden Würzburg finns ledtrådar till hur Gestapo opererade.
Nästan alla Gestapoarkiv brändes när de allierade gick in i Tyskland-
- men i Würzburg förhindrade amerikanska soldater det.
Först nyligen har arkiven studerats-
- och en förvånande bild över hur Gestapo fungerade har framträtt.
Det fanns inte Gestapomän i varje gathörn-
- utan endast 28 hemliga poliser i hela Würzburgregionen.
Jag tror inte att Gestapo hade fungerat utan samarbete-
- från den tyska befolkningen.
Det jag menar är att det hade varit strukturellt omöjligt.
De var helt enkelt inte tillräckligt många.
80-90 % av de brott som rapporterades till Gestapo-
- kom från vanliga medborgare.
Gestapos huvuduppgift var att undersöka angivelserna.
Det verkar ha varit deras huvudsakliga syssla.
Boende i en stad som Würzburg behövde snarare frukta-
- vad grannarna sa till Gestapo.
Alla tyskar riskerade att bli angivna.
En kvinna som bodde i det här huset i utkanten av Würzburg 1938-
- uppmärksammades av Gestapo när hon blev angiven av en släkting.
Hon hette Ilse Sonia Totzke-
- och hennes Gestapoakt finns i Würzburgarkivet.
Efter år av trakasserier skickades hon till-
- koncentrationslägret Ravensbrück där hon dog.
Hennes brott var att hon inte passade in.
Hon undvek grannarna och hade judiska vänner.
Hon sätts under allmän bevakning.
Inte av Gestapo, men Gestapo ber grannarna att hålla ett öga på henne.
En efter en träder grannarna fram, av en eller annan anledning-
- med information som pekar på en enda sak.
Hon kanske är för originell för sitt eget bästa.
Med typisk småstadsmentalitet håller folk koll på henne-
- och det underblåses av ytterligare angivelser.
Angivelserna innehåller mest skvaller-
- om att hon beter sig misstänkt och att hon har suspekta vänner-
- och inte mycket verkliga bevis.
En angivelse antyder att hon kan vara lesbisk:
"Fröken Totzke verkar inte ha normal läggning."
Det är endast underskrivet med "Heil Hitler" i röd text.
En annan angivelse kommer från en 20-årig granne, Resi Kraus.
"Sedan mars 1938 bor Ilse Sonia Totzke granne med oss."
"Hon har sällan besökare."
"Då och då kommer en kvinna i 36-årsåldern, och hon ser judisk ut."
"Hon har alltid varit positiv till..."
"Fröken Totzke svarar aldrig på hälsningen 'Heil Hitler'."
"Fröken Totzke beter sig misstänkt."
Granne med Ilse Totzke
"... jag la märke till det eftersom hon har judiskt utseende."
- Det där är nonsens. - Så inget av det här är sant?
- Jag läser till slutet. - Gör det.
"Fröken Totzke beter sig misstänkt, och jag är rädd att hon gör något-"
"-som kan vara skadligt för det Tyska riket."
"Därför ger jag denna information till hemliga polisen."
- Underskrivet, "Resi Kraus". - Ja, det är mitt namn.
- Och är det din signatur? - Ja.
Jag förstår inte det här. Jag kan inte säga något.
- Så hur förklarar du dokumentet? - Jag förstår inte.
Gestapo förhörde många då.
- Jag minns inte. - Inte?
Adressen stämmer, min signatur stämmer-
- men jag förstår inte varifrån det kommer.
- Det här ställer mig i dålig dager. - Det är ett märkvärdigt dokument.
Jag talade med en vän som sa:
"Herregud, tar de upp det igen efter 50 år?"
Det var ni som drog igång det.
Jag vet inte om du har hört det förut.
Jag har inte dödat någon.
Jag gick inte ens med i flickornas Hitler Jugend.
Far ville inte att jag skulle resa till stan två gånger i veckan i mörkret.
Jag berättade hur strikt min uppfostran var.
Nu börjar det regna.
Vi har trott att befolkningen var manipulerad ovanifrån.
Det vi börjar se, genom att titta på socialhistorien i dessa Gestapoakter-
- är att systemet faktiskt manipuleras underifrån av mängder av folk-
- av många olika anledningar - vissa själviska, andra idealistiska.
Men det som träder fram är en helt annan bild av hur systemet fungerade.
Vanliga tyskar kunde påverka Gestapo genom angivningar-
- men inga större program kunde inrättas utan Hitlers välsignelse.
Så nazisteliten sökte alltid efter nya sätt att behaga Führern.
Ett sätt var att spela på hans antisemitism, och Joseph Goebbels-
- propagandaminister och judehatare, försökte göra just det.
Goebbels skröt med att nazisterna hade lyckats få bort judarna-
- från det tyska kulturlivet.
Vi har tysk teater, tyska filmer-
- tysk press, tysk litteratur, tysk konst och tysk radio.
Förr fick vi ofta höra invändningen-
- att det inte var möjligt att avlägsna judarna från konst och kulturliv-
- för att de var för många och för att vi inte skulle kunna ersätta dem.
Det har med eftertryck motbevisats.
På hösten 1938 såg Goebbels en chans att behaga Hitler ännu mer-
- när han fick höra att den tyske diplomaten Ernst von Rath-
- hade mördats i Paris av den unge juden Herschel Grynszpan-
- som var arg över hur nazisterna hade behandlat hans familj.
Nazisteliten var i München för årsdagen av ölkällarkuppen.
Goebbels ville släppa lös stormtrupperna för att hämnas-
- på Tysklands oskyldiga judar.
Hitler samtyckte, och kristallnatten började - det krossade glasets natt.
Tidigt på morgonen slog de in ytterdörren-
- och började slå sönder stället.
Det kom två grupper stormtrupper.
En grupp slog bara sönder saker och gav sig av-
- och sen kom den andra gruppen.
Det bodde tre äldre damer på bottenvåningen.
En av dem släpades ut och misshandlades-
- bara för att hon kom i vägen.
Jag fick ta emot slag, och till slut hamnade jag i källaren-
- där köket fanns, och där blev jag slagen.
När jag kom upp igen hittade jag min far döende... död.
Jag försökte med konstgjord andning så gott jag kunde-
- men jag var nog inte så bra på det, och det var nog ändå för sent.
Jag var i chocktillstånd. Jag kunde inte förstå det.
Jag kände dem inte och de kände inte mig. De hade inget otalt med mig.
De hade bara kommit för att göra det de trodde att de skulle göra.
Fler än 800 judar miste livet som en följd av kristallnatten-
- och 1000 synagogor förstördes.
Det var en chock.
Det var en verklig chock, och från den stunden-
- tänkte man faktiskt mer på det.
Till en början flöt man bara med strömmen.
Man fördes med av en våg av hopp, för vi hade det bättre.
Det rådde ordning i landet och vi kände oss trygga.
Men då började man verkligen tänka, åtminstone jag personligen.
Jag var ju lite äldre då också.
Men jag måste säga att det var en verklig chock.
- Men du blev inte regimmotståndare? - Nej, det... Nej.
Det hade man kunnat göra, men...
När massorna ropade "heil!", vad kunde man då göra?
Man lät sig svepas med.
Hur reagerade ickejudarna-
- när de hörde att du hade misshandlats och att din far dödats?
Var det nån som kom och sa vad de kände?
Nej, folk som gick förbi nästa morgon, helt vanliga tyskar-
- började kasta stenar på fönstren.
- Så ingen gav uttryck för sympati? - Nej.
I kölvattnet av kristallnatten verkade Hitlers popularitet inte avta.
Eftersom Hitler aldrig talade om det offentlig kunde de som ville-
- tro att det var de hetlevrade stormtrupperna som bar ansvaret.
Kärleksaffären mellan Hitler och hans anhängare fortsatte.
Må Gud vara med vår Führer
Må Gud välsigna hans hand
Gud, bevara vårt Tyskland
vårt älskade fädernesland
1938 byggdes en ny kanslibyggnad-
- som en symbol för nazismens makt och ordning.
Men innanför dess väggar använde Hitler metoder som ledde till kaos.
Rikskanslerbyggnaden var ett myller av politisk maktkamp och förtal.
Rivaler med vaga arbets- beskrivningar slogs om Hitlers gunst.
Hitlers arbetsliv organiserades inte av ett utan fem departement.
Rikskansliet under Hans Heinrich Lammers.
Hitlers personliga adjutants kansli under Wilhelm Brückner.
Presidentkansliet under Otto Meissner.
På andra våningen fans Führerns kansli under Philipp Bouhler-
- och kansliet för Führerns ställ- företrädare under Martin Bormann.
Knsliet låg tvärs över gatan, men Bormann var oftast vid Hitlers sida.
Alla dessa olika kanslier gjorde anspråk på att representera Hitler.
Han gillade att ge två personer samma eller liknande uppgifter.
Tysk diplomat Medlem i nazistpartiet 1937-1945
Han ville nog inte skapa kaos-
- men han såg nog inte sidoeffekterna:
Mänsklig avundsjuka, käbbel om ansvarsområdena-
- vilket blir resultatet om man ger två personer otydliga uppgifter.
Det skulle bli en konflikt mellan dem. Det skedde nästan automatiskt.
En av de mer hätska maktkamperna gällde tillgång till de tusentals brev-
- som varje vecka anlände till "Mein Führer"-
- och som bad om förmåner eller välsignelse från Hitler.
Triviala brev, t.ex. om kyrkklockor fick namnges efter Hitler-
- och allvarliga brev från judar som skrev att de var specialfall-
- som borde undantas nazisternas diskriminerande lagar.
Posten gav tillgång till Hitler och en chans att forma nazisternas politik.
Philipp Bouhler, en ärelysten nazist-
- lyckades utnyttja kontrollen över posten för egen vinning.
I slutet av 1938 eller början av 1939 fick ett brev som Bouhlers kansli-
- visade för Hitler förödande effekt.
Fadern till ett utvecklingsstört barn bad Führern om tillåtelse-
- attlåta döda barnet, och Hitler samtyckte.
Han hade redan beordrat sterilisering av handikappade. Nu blev brevet-
- katalysatorn för mord på dem.
Bouhler skulle ta fram en hemlig policy för att välja ut och döda-
- handikappade barn inom dagar av deras födsel.
Den här blanketten skulle fyllas i när ett handikappat barn föddes.
Tre läkare läste blanketten, och om de ansåg att barnet borde dödas-
- markerade de det med ett kors.
Efter några månader kunde även äldre handikappade barn dödas.
Gerda Bernhardts bror Manfred var ett av drygt 5000 barn-
- som skulle få lida under den här nazistpolicyn.
Manfred var förståndshandikappad.
Min bror var en härlig pojke.
Men han var som ett litet barn.
Han såg bra ut, men han kunde bara säga mamma och pappa.
Han lärde sig att gå väldigt sent.
Han gillade att hålla sig sysselsatt.
Om min mor bad honom att hämta kol från källaren-
- så ville han göra det om och om igen.
Han hämtade kol och ville fortsätta göra det.
Min far ville sätta honom på något barnsjukhus-
- och Aplerbeck kom på tapeten eftersom de hade en stor gård där-
- vilket kunde hålla pojken sysselsatt.
Men Aplerbeck var en av nazisternas avdelningar för speciella barn.
Två år efter att policyn hade införts hade läkare på hem som detta-
- slutat fylla i Bouhlers blankett.
Som ett typiskt exempel på hur program kunde få egetliv-
- började personalen själv välja ut de barn de ville döda.
Lokal historiker
Barnen fick dödliga överdoser av luminal eller morfin.
Det var vad som hände med de barn som blev utvalda att mördas.
Det var hemligt.
Självklart skrev man inte i journalen: "Vi har dödat det här barnet."
Man skrev att barnet hade dött av föga iögonenfallande sjukdomar-
- av allmän svaghet eller mässlingen.
De tog pojken till ett väntrum.
Det var en sjukvårdare där.
Pojken stod i fönstret, och jag vinkade och vinkade, och han också.
Det var sista gången jag såg honom.
Enligt den officiella dödsjournalen på Aplerbeck dog Manfred Bernhard-
- av mässlingen den 3 juni.
Samma vecka dog även 11 andra barn.
Manfred blev mördad för att han inte passade i nazisternas perfekta stat.
Katalysatorn som ledde till hans död var ett brev till Hitler-
- vilket han uppmärksammades på av en ärelysten nazist.
Alla idéer i det här systemet, med en ledare som talade i visioner-
- och entusiastiska anhängare som ville behaga, kunde bli nåt extremt-
- nästan ögonblickligen.
Det var så Tyskland styrdes på 1930-talet.
Nu skulle världen drabbas av det radikala beslutsfattandet-
- i denna Hitlerstat.
Daniel Dahlberg FilmTextarna AB, 2008