NAZISTERNA
En varning från historien
Nazisterna var besatta av
symboler för ordning.
Deras museum visade utställningar
som denna, där en perfekt kropp-
- var ordnad i en helhet.
Genom parader
ville de visa hur individen-
- blott var en del av den välordnade
nationella gemenskapen.
Men i Tyskland skapade nazisterna
bara en illusion av ordning.
Führern inspekterar sina trupper
på egen hand.
Det är propaganda.
Tysk diplomat
Medlem i nazistpartiet
1937-1945
Alla säger: "Det där är ordning.
Alla står uppställda."
Man måste titta bakom kulisserna.
Där finns ingen ordning.
KAOS OCH SAMTYCKE
Naziststyret i Tyskland
Den 30 januari 1933 blev
Adolf Hitler rikskansler i Tyskland.
De som jublade högst över det
var nazisternas stormtrupper-
- som leddes av Hitlers
gamla partikamrat Ernst Röhm.
I denna stund lovar de
8000 stridsmän som har samlats här-
- att förbli lojala mot sin Führer!
För vår Führer!
Sieg Heil!
1933 trodde man att det var
början på en fantastisk tysk period.
Det fanns en väldig entusiasm
hos folket, förutom hos socialisterna-
- som förföljdes, tvingades emigrera
eller sändes till koncentrationsläger.
Man kände till koncentrationslägren,
men man sa:
"Kommunisterna hade gjort
samma sak."
De första som fängslades i denna
revolution var politiska motståndare:
Kommunister och socialister
sattes i nya koncentrationsläger.
Hermann Göring skröt om
att mängder av folk skickades dit-
- och allt skedde under kaotisk terror,
som en stormtruppssoldat medgav.
"Alla arresterar alla andra."
"Alla hotar alla andra
med skyddshäkte."
"Alla hotar alla andra med Dachau."
"Varenda liten gatsopare idag känner
ansvar för sånt han aldrig förstått."
Bland de första attlida var Josef
Felder, socialdemokratisk politiker.
Han skickades till det nyöppnade
koncentrationslägret vid München...
... Dachau.
Socialdemokratisk parlamentsledamot
1932-1933
Jag fängslades med kedjor.
Vakten kom med en tallrik vitkorv
och bröd.
Han sa till mig:
"Det här vore en fin sista måltid, men
du är inte ens värd det, ditt kräk."
"Vi vet mycket om dig...
Vi vet allt om dig", och så vidare.
"Vi ska nog ta hand om dig."
Sen stängde han luckan och var borta.
Jag hade inget att äta.
Sen kom han tillbaka med ett rep
för att visa hur jag kunde hänga mig.
Jag sa: "Jag har familj. Jag tänker
inte göra det. Ni får göra det."
Josef Felder släpptes från Dachau
efter 18 månader.
De flesta som fängslades där 1933
släpptes efter mindre än ett år.
Regimen var brutal. Misshandel
och psykisk tortyr var vanligt-
- men nazisternas utrotningsläger
hade ännu inte sett dagens ljus.
Koncentrationsläger användes till
förtryck, inte utrotning än så länge.
1933 såg många tyskar dem som en
acceptabel del av nazistrevolutionen.
Närmast ligger franska revolutionen.
Att vara fransk adelsman i Bastiljen
var inte heller särskilt trevligt.
Folk såg det som en revolution, även
om den var förvånansvärt fredlig.
Om koncentrationslägren sa alla:
"Engelsmännen använde dem
i Sydafrika mot Boerna."
Folk kunde inte se framtiden.
Det var omöjligt för någon 1933-
- att se vad som skulle hända 1945.
Det var bara tolv år, men det var
för svårt att se tolv år framåt.
Men efter tolv veckor med Hitler
som kansler kunde tyskarna se-
- vad judarnas status skulle bli
i den nya naziststaten.
Den 1 april 1933 genomförde partiet
en bojkott av alla judiska affärer.
Nazisterna hade gjortjudarna
till syndabockar för krigsförlusten-
- och mycket annat.
Under nazistregimens första
månader drabbades judar även av-
- stormtruppernas nyckfulla
och våldsamma angrepp.
Tillhör en judisk familj
Nürnberg
1933 kom stormtrupper
och tog med sig min far-
- och många andra judar i Nürnberg.
De fördes till en idrottsarena där de
tvingades klippa gräs med tänderna-
- genom att äta det.
Jag fick veta det i efterhand.
Min far talade aldrig om det.
Det var för att förödmjuka dem och
visa dem att de var de allra lägsta.
Det var bara en gest för dem.
Stormtrupperna gjorde även
andra våldsamma gester.
1933, med studentsympatisörer,
organiserade de offentliga bål-
- där de brände "olämpliga böcker",
särskilt såna av judiska författare.
Röhm ville integrera sina
stormtrupper i den reguljära armén.
Armén blev förfärad.
Man ogillade stormtrupperna på grund
av deras beteende och utseende.
I slutet avskyddes stormtrupperna
av de flesta soldater.
Tysk arméofficer
1926-1945
Det blev allt tydligare,
och inte bara för armén-
- att Röhm,
högsta ledaren för stormtrupperna-
- ville ta över de väpnade styrkorna.
Han försökte bli försvarsminister
och han ville skapa sin egen armé.
Hitler var positiv till Röhms och
stormtruppernas revolutionsanda-
- men sommaren 1934 förstod han
att deras makt behövde tyglas-
- och inte bara
för att tillmötesgå armén.
Röhm hade skaffat sig en
farligare fiende än arméledningen.
Heinrich Himmler, som stod
under Röhm i nazisthierarkin-
- planerade hans undergång.
Han hittade på att Röhm planerade
en kupp, och Hitler trodde honom.
Den 30 juni 1934, när Röhm var
på semester i Bayern, greps han-
- och fördes till ett fängelse.
Två dagar senare avrättades han.
Armén var glad över Röhms död och
stormtruppernas minskade makt.
För att visa tacksamhet svor man
en personlig trohetsed till Hitler-
- som nu, när Hindenburg var död,
inte bara var Tysklands rikskansler-
- utan även landets statsöverhuvud.
Jag svär, vid Gud...
... denna heliga ed...
... till Führern...
... över det tyska riket
och det tyska folket...
... Adolf Hitler...
Någon läste och vi skulle lyfta armen
och säga att det var vår ed.
På hur stort allvar
tog du och dina kollegor eden?
På mycket stort allvar.
Som en soldat...
Det följer hela mitt liv,
ända till slutet.
En ed är en ed.
Jag kan inte bryta eden med
mindre än att jag begår självmord.
Men en soldats ed
tas på väldigt stort allvar.
I och med Röhms död verkade
Hitler ha återställt ordningen.
Gaturevolutionen hade avtagit,
och med säkert grepp om makten-
- reste Hitler hit för att slappna av,
i södra Bayerns bergstrakter.
1938 byggdes ett tehus
på toppen av Obersalzberg-
- så att Hitler och hans vänner
kunde njuta av utsikten.
Hitlers eget hus låg längre ned,
och snart växte-
- ett byggnadskomplex fram runt det.
Det här var gästhuset.
Men nu återstår bara ruiner
av Berghof - Hitlers eget hus.
Byggnaden revs för att den inte
skulle bli en minnesplats.
Både här och i Berlin
kretsade hela regimen runt honom.
Hans personlighet avgjorde
hur Tyskland styrdes
Han var ingen arbetsnarkoman.
Hitler var slö, vilket de
som arbetade nära honom märkte.
"Hitler dök upp strax innan lunch,
läste igenom förberedda artiklar-"
"-och gick sedan och åt lunch."
"När Hitler var på Obersalzberg
var det ännu värre."
"Där lämnade han först rummet två
på eftermiddagen för att äta lunch."
"De flesta eftermiddagar tog han
promenader, och efter middagen-"
"-var det filmvisning."
"Under sina tolv år vid makten
skapade Hitler-"
"-den största regeringsförvirring en
civiliserad stat nånsin har upplevt."
"Han fattade ibland beslut i viktiga
frågor utan att ens be att få se-"
"-den relevanta informationen."
"Han ansåg att många saker löste sig
själva om man inte la sig i."
En helt annan bild av Hitler visades
upp här, på arenakomplexen-
- som byggts i Nürnberg
för partiets årliga massmöte.
Det allmänheten såg i Nürnberg
var en självsäker och stark ledare-
- som lovade ett nytt,
dynamiskt och mäktigt Tyskland.
Vi vill bli ett enat folk!
Och ni, min unga, ska bli det folket.
Ni kan inte göra nåt annat
än att ansluta er till oss.
Idag marscherar vår rörelse
segerrik genom Tyskland-
- och jag vet att ni kommer att
sluta er till vår skara.
Vi vet att framför ligger Tyskland,
inom oss marscherar Tyskland-
- och bakom oss kommer Tyskland!
Han skulle ses som den allsmäktige
och allvetande ledaren-
- som härskade över
ett totalt ordningssystem.
Men kontrasten mellan framtoningen
och verkligheten var stor-
- för det var ingen
organiserad bestämmandestruktur-
- utan den var väldigt oorganiserad
och kaotisk.
Det är ett anmärkningsvärt system,
om man kan kalla det ett system-
- där det inte finns en
samlad regering, och där statschefen-
- faktiskt inte
lägger all sin tid på att regera.
Hitler och nazisterna skapade en
unik och egendomlig regeringsform.
Hitler var omgiven av folk som
visste att deras framtid hängde på-
- att de behagade Führern.
De strävade alltid efter att vara nära
honom och följa med på hans resor.
Hitler må inte ha varit så intresserad
av detaljerade handlingsprogram-
- men han hade visioner för Tyskland.
När Hitlers oändliga monologer kom,
var ambitiösa nazister idel öra.
Sedan försökte de komma på
hur hans visioner kunde förverkligas.
De skapade handlingsplanen och sa
att de handlade enligt Führerns vilja.
Tysk diplomat
Medlem i nazistpartiet
1937-1945
De brukade nämna åsikter
som kom från Führern...
... men det var väldigt tveksamt
om Hitler verkligen hade sagt det.
De råkade höra nåt som Hitler sa
i en konversation-
- och sedan hävdade de att,
"detta är Führerns vilja".
Hitler sa direkt att han inte hade
nåt detaljerat handlingsprogram.
Och när de frågar,
"vad är ditt detaljerade program"-
- så kan jag bara svara:
Efter en regering med er ekonomi-
- med er administration
och med ert förfall-
- så måste det tyska folket
återuppbyggas uppifrån och ned.
Vi vill inte ljuga eller bedra!
Därför vägrar jag
ställa mig inför det här folket-
- och ge billiga löften.
Men Hitler var öppen med vad han
ville ha från landets ekonomi:
Framför allt vapen till en ny armé.
Återupprustning
blev hans ekonomiska prioritet.
Nazisterna ökade arméns budget så
mycket under första året vid makten-
- att armén inte ens
kunde göra av med allt.
Nazisterna lovade också att avskaffa
arbetslösheten, och det gjorde de.
Framför allt genom arbetsskapande
projekt som Autobahnprogrammet.
Men att bygga vapen och vägar
var bara en kortsiktig lösning-
- på Tysklands ekonomiska problem.
Att bygga vägar resulterade inte
i ett enda paket kaffe-
- eller en enda limpa
till försäljning i affärerna.
Ekonom och bankir
sedan 1931
Det finansierades
på inflationsdrivande grunder.
Först så såg inte allmänheten det-
- för det är för svårt att förstå
dessa monetära kopplingar-
- för folk på gatan.
Det skulle ta tid
innan inflationstrycket märktes av-
- så för tillfället såg allt Ijust ut.
Särskilt när Hitler 1936
beordrade tyska trupper att gå in i-
- det demilitariserade Rhenlandet
utan större internationella protester.
Det sågs som ytterligare tecken på
att landet återfick självaktningen.
Det var defenitivt positivt.
Varför följde annars massorna
denne man?
Varför? Det måste ha funnits skäl.
Det var så
att många saker gick bättre.
Müncheninvånare
Allting blev lite bättre.
Särskilt när det gällde
det egna hushållet blev det bättre.
Det var en bättre tid.
En bättre och säkrare tid än idag.
Att säga det innebär att ta en risk,
men jag säger det i alla fall.
Nazisterna arrangerade festspel,
som t.ex. Amazonernas natt-
- som hölls i München på 30-talet.
I dessa festspel fick endast de som
nazisterna ansåg som rasrena delta.
Jag var Madame de Pompadour,
med djup urringning och en krinolin.
Jag kände mig vacker.
Det fanns en viss arrogans.
Tyskarna såg sig som speciella.
Det tyska folket skulle vara en
ren ras och förmer än andra.
Flickorna var där som Gud
skapat dem, som i kyrkor t.ex.
I Sixtinska kapellet
är alla också nakna.
Men det verkliga syftet
var att skapa en fest för ögonen-
- för att upplysa
och glädja dem som kom dit.
Jag såg inte
mycket av fyrverkerierna.
Jag var så upprymd att jag knappt
kunde kontrollera min häst.
Men om man inte passade in
i nazisternas mall var livet ett annat.
Här i München, i samma stad
som Amazonernas natt hölls-
- rev nazisterna
en av Tysklands största synagogor.
De sa att de behövde utrymmet
till en bilparkering.
Judarna utestängdes systematiskt
från samhället.
Nürnberglagarna förbjöd äktenskap
mellan judar och ickejudar-
- och fastställde att judar
inte var tyska medborgare.
Störde det dig inte att du arbetade
i ett system som tillät att judar-
- drevs bort från sin ställning,
sina pengar och sin egendom?
Det var ju mycket orättfärdigt.
Vad kände du inför det?
Den allmänna åsikten var att judarna
hade gått för långt i Tyskland.
Av 4800 jurister i Berlin
så var 3600 judar.
Förutom Furtwängler så fanns inga
teaterdirektörer som inte var judar.
En dag blev det bara för mycket.
Så den allmänna åsikten
om att judarna skulle drivas tillbaka-
- mötte inget motstånd.
Den antisemitiska propagandan
överdrev antalet judar som jobbade-
- inom rättsväsendet eller teatern.
Nazisterna sa inte varför tyska judar
ofta dominerade vissa branscher.
Judarna hade utestängts
från andra karriärer i hundratals år.
Tusentals judar emigrerade
från Tyskland under 1930-talet-
- eftersom de förstod att de aldrig
skulle vara trygga i Tyskland-
- så länge nazisterna regerade.
De som stannade riskerade att
granskas av det ökända Gestapo.
Här i staden Würzburg finns
ledtrådar till hur Gestapo opererade.
Nästan alla Gestapoarkiv brändes
när de allierade gick in i Tyskland-
- men i Würzburg förhindrade
amerikanska soldater det.
Först nyligen har arkiven studerats-
- och en förvånande bild över
hur Gestapo fungerade har framträtt.
Det fanns inte Gestapomän
i varje gathörn-
- utan endast 28 hemliga poliser
i hela Würzburgregionen.
Jag tror inte att Gestapo
hade fungerat utan samarbete-
- från den tyska befolkningen.
Det jag menar är att
det hade varit strukturellt omöjligt.
De var helt enkelt
inte tillräckligt många.
80-90 % av de brott
som rapporterades till Gestapo-
- kom från vanliga medborgare.
Gestapos huvuduppgift
var att undersöka angivelserna.
Det verkar ha varit
deras huvudsakliga syssla.
Boende i en stad som Würzburg
behövde snarare frukta-
- vad grannarna sa till Gestapo.
Alla tyskar riskerade att bli angivna.
En kvinna som bodde i det här huset
i utkanten av Würzburg 1938-
- uppmärksammades av Gestapo
när hon blev angiven av en släkting.
Hon hette Ilse Sonia Totzke-
- och hennes Gestapoakt
finns i Würzburgarkivet.
Efter år av trakasserier
skickades hon till-
- koncentrationslägret Ravensbrück
där hon dog.
Hennes brott var
att hon inte passade in.
Hon undvek grannarna
och hade judiska vänner.
Hon sätts under allmän bevakning.
Inte av Gestapo, men Gestapo ber
grannarna att hålla ett öga på henne.
En efter en träder grannarna fram,
av en eller annan anledning-
- med information
som pekar på en enda sak.
Hon kanske är för originell
för sitt eget bästa.
Med typisk småstadsmentalitet
håller folk koll på henne-
- och det underblåses
av ytterligare angivelser.
Angivelserna
innehåller mest skvaller-
- om att hon beter sig misstänkt
och att hon har suspekta vänner-
- och inte mycket verkliga bevis.
En angivelse
antyder att hon kan vara lesbisk:
"Fröken Totzke
verkar inte ha normal läggning."
Det är endast underskrivet
med "Heil Hitler" i röd text.
En annan angivelse kommer från
en 20-årig granne, Resi Kraus.
"Sedan mars 1938 bor
Ilse Sonia Totzke granne med oss."
"Hon har sällan besökare."
"Då och då kommer en kvinna i
36-årsåldern, och hon ser judisk ut."
"Hon har alltid varit positiv till..."
"Fröken Totzke svarar aldrig
på hälsningen 'Heil Hitler'."
"Fröken Totzke beter sig misstänkt."
Granne med Ilse Totzke
"... jag la märke till det
eftersom hon har judiskt utseende."
- Det där är nonsens.
- Så inget av det här är sant?
- Jag läser till slutet.
- Gör det.
"Fröken Totzke beter sig misstänkt,
och jag är rädd att hon gör något-"
"-som kan vara skadligt
för det Tyska riket."
"Därför ger jag denna information
till hemliga polisen."
- Underskrivet, "Resi Kraus".
- Ja, det är mitt namn.
- Och är det din signatur?
- Ja.
Jag förstår inte det här.
Jag kan inte säga något.
- Så hur förklarar du dokumentet?
- Jag förstår inte.
Gestapo förhörde många då.
- Jag minns inte.
- Inte?
Adressen stämmer,
min signatur stämmer-
- men jag förstår inte
varifrån det kommer.
- Det här ställer mig i dålig dager.
- Det är ett märkvärdigt dokument.
Jag talade med en vän som sa:
"Herregud, tar de upp det igen
efter 50 år?"
Det var ni som drog igång det.
Jag vet inte
om du har hört det förut.
Jag har inte dödat någon.
Jag gick inte ens med
i flickornas Hitler Jugend.
Far ville inte att jag skulle resa till
stan två gånger i veckan i mörkret.
Jag berättade hur strikt
min uppfostran var.
Nu börjar det regna.
Vi har trott att befolkningen
var manipulerad ovanifrån.
Det vi börjar se, genom att titta på
socialhistorien i dessa Gestapoakter-
- är att systemet faktiskt manipuleras
underifrån av mängder av folk-
- av många olika anledningar
- vissa själviska, andra idealistiska.
Men det som träder fram är en helt
annan bild av hur systemet fungerade.
Vanliga tyskar kunde påverka
Gestapo genom angivningar-
- men inga större program kunde
inrättas utan Hitlers välsignelse.
Så nazisteliten sökte alltid
efter nya sätt att behaga Führern.
Ett sätt var att spela på hans
antisemitism, och Joseph Goebbels-
- propagandaminister och
judehatare, försökte göra just det.
Goebbels skröt med att nazisterna
hade lyckats få bort judarna-
- från det tyska kulturlivet.
Vi har tysk teater, tyska filmer-
- tysk press, tysk litteratur,
tysk konst och tysk radio.
Förr fick vi ofta höra invändningen-
- att det inte var möjligt att avlägsna
judarna från konst och kulturliv-
- för att de var för många och för att
vi inte skulle kunna ersätta dem.
Det har med eftertryck motbevisats.
På hösten 1938 såg Goebbels en
chans att behaga Hitler ännu mer-
- när han fick höra att den tyske
diplomaten Ernst von Rath-
- hade mördats i Paris av den
unge juden Herschel Grynszpan-
- som var arg över hur nazisterna
hade behandlat hans familj.
Nazisteliten var i München
för årsdagen av ölkällarkuppen.
Goebbels ville släppa lös
stormtrupperna för att hämnas-
- på Tysklands oskyldiga judar.
Hitler samtyckte, och kristallnatten
började - det krossade glasets natt.
Tidigt på morgonen
slog de in ytterdörren-
- och började slå sönder stället.
Det kom två grupper stormtrupper.
En grupp slog bara sönder saker
och gav sig av-
- och sen kom den andra gruppen.
Det bodde tre äldre damer
på bottenvåningen.
En av dem släpades ut
och misshandlades-
- bara för att hon kom i vägen.
Jag fick ta emot slag,
och till slut hamnade jag i källaren-
- där köket fanns,
och där blev jag slagen.
När jag kom upp igen
hittade jag min far döende... död.
Jag försökte med konstgjord andning
så gott jag kunde-
- men jag var nog inte så bra på det,
och det var nog ändå för sent.
Jag var i chocktillstånd.
Jag kunde inte förstå det.
Jag kände dem inte och de kände inte
mig. De hade inget otalt med mig.
De hade bara kommit för att göra
det de trodde att de skulle göra.
Fler än 800 judar miste livet
som en följd av kristallnatten-
- och 1000 synagogor förstördes.
Det var en chock.
Det var en verklig chock,
och från den stunden-
- tänkte man faktiskt mer på det.
Till en början
flöt man bara med strömmen.
Man fördes med av en våg av hopp,
för vi hade det bättre.
Det rådde ordning i landet
och vi kände oss trygga.
Men då började man verkligen tänka,
åtminstone jag personligen.
Jag var ju lite äldre då också.
Men jag måste säga
att det var en verklig chock.
- Men du blev inte regimmotståndare?
- Nej, det... Nej.
Det hade man kunnat göra, men...
När massorna ropade "heil!",
vad kunde man då göra?
Man lät sig svepas med.
Hur reagerade ickejudarna-
- när de hörde att du hade
misshandlats och att din far dödats?
Var det nån som kom och sa
vad de kände?
Nej, folk som gick förbi nästa morgon,
helt vanliga tyskar-
- började kasta stenar på fönstren.
- Så ingen gav uttryck för sympati?
- Nej.
I kölvattnet av kristallnatten
verkade Hitlers popularitet inte avta.
Eftersom Hitler aldrig talade om det
offentlig kunde de som ville-
- tro att det var de hetlevrade
stormtrupperna som bar ansvaret.
Kärleksaffären mellan Hitler
och hans anhängare fortsatte.
Må Gud vara med vår Führer
Må Gud välsigna hans hand
Gud, bevara vårt Tyskland
vårt älskade fädernesland
1938 byggdes en ny kanslibyggnad-
- som en symbol
för nazismens makt och ordning.
Men innanför dess väggar använde
Hitler metoder som ledde till kaos.
Rikskanslerbyggnaden var ett myller
av politisk maktkamp och förtal.
Rivaler med vaga arbets-
beskrivningar slogs om Hitlers gunst.
Hitlers arbetsliv organiserades inte
av ett utan fem departement.
Rikskansliet
under Hans Heinrich Lammers.
Hitlers personliga adjutants kansli
under Wilhelm Brückner.
Presidentkansliet
under Otto Meissner.
På andra våningen fans Führerns
kansli under Philipp Bouhler-
- och kansliet för Führerns ställ-
företrädare under Martin Bormann.
Knsliet låg tvärs över gatan, men
Bormann var oftast vid Hitlers sida.
Alla dessa olika kanslier gjorde
anspråk på att representera Hitler.
Han gillade att ge två personer
samma eller liknande uppgifter.
Tysk diplomat
Medlem i nazistpartiet
1937-1945
Han ville nog inte skapa kaos-
- men han såg nog inte sidoeffekterna:
Mänsklig avundsjuka,
käbbel om ansvarsområdena-
- vilket blir resultatet om man ger
två personer otydliga uppgifter.
Det skulle bli en konflikt mellan dem.
Det skedde nästan automatiskt.
En av de mer hätska maktkamperna
gällde tillgång till de tusentals brev-
- som varje vecka
anlände till "Mein Führer"-
- och som bad om förmåner
eller välsignelse från Hitler.
Triviala brev, t.ex. om kyrkklockor
fick namnges efter Hitler-
- och allvarliga brev från judar
som skrev att de var specialfall-
- som borde undantas
nazisternas diskriminerande lagar.
Posten gav tillgång till Hitler och en
chans att forma nazisternas politik.
Philipp Bouhler, en ärelysten nazist-
- lyckades utnyttja kontrollen
över posten för egen vinning.
I slutet av 1938 eller början av 1939
fick ett brev som Bouhlers kansli-
- visade för Hitler förödande effekt.
Fadern till ett utvecklingsstört barn
bad Führern om tillåtelse-
- attlåta döda barnet,
och Hitler samtyckte.
Han hade redan beordrat sterilisering
av handikappade. Nu blev brevet-
- katalysatorn för mord på dem.
Bouhler skulle ta fram en hemlig
policy för att välja ut och döda-
- handikappade barn
inom dagar av deras födsel.
Den här blanketten skulle fyllas i
när ett handikappat barn föddes.
Tre läkare läste blanketten, och
om de ansåg att barnet borde dödas-
- markerade de det med ett kors.
Efter några månader kunde även
äldre handikappade barn dödas.
Gerda Bernhardts bror Manfred
var ett av drygt 5000 barn-
- som skulle få lida
under den här nazistpolicyn.
Manfred var förståndshandikappad.
Min bror var en härlig pojke.
Men han var som ett litet barn.
Han såg bra ut, men han
kunde bara säga mamma och pappa.
Han lärde sig att gå väldigt sent.
Han gillade att hålla sig sysselsatt.
Om min mor bad honom
att hämta kol från källaren-
- så ville han göra det
om och om igen.
Han hämtade kol
och ville fortsätta göra det.
Min far ville sätta honom
på något barnsjukhus-
- och Aplerbeck kom på tapeten
eftersom de hade en stor gård där-
- vilket kunde hålla pojken sysselsatt.
Men Aplerbeck var en av nazisternas
avdelningar för speciella barn.
Två år efter att policyn hade införts
hade läkare på hem som detta-
- slutat fylla i Bouhlers blankett.
Som ett typiskt exempel på
hur program kunde få egetliv-
- började personalen själv
välja ut de barn de ville döda.
Lokal historiker
Barnen fick dödliga överdoser
av luminal eller morfin.
Det var vad som hände med de barn
som blev utvalda att mördas.
Det var hemligt.
Självklart skrev man inte i journalen:
"Vi har dödat det här barnet."
Man skrev att barnet hade dött
av föga iögonenfallande sjukdomar-
- av allmän svaghet eller mässlingen.
De tog pojken till ett väntrum.
Det var en sjukvårdare där.
Pojken stod i fönstret, och jag
vinkade och vinkade, och han också.
Det var sista gången jag såg honom.
Enligt den officiella dödsjournalen
på Aplerbeck dog Manfred Bernhard-
- av mässlingen den 3 juni.
Samma vecka dog även
11 andra barn.
Manfred blev mördad för att han inte
passade i nazisternas perfekta stat.
Katalysatorn som ledde till hans död
var ett brev till Hitler-
- vilket han uppmärksammades på
av en ärelysten nazist.
Alla idéer i det här systemet,
med en ledare som talade i visioner-
- och entusiastiska anhängare som
ville behaga, kunde bli nåt extremt-
- nästan ögonblickligen.
Det var så Tyskland styrdes
på 1930-talet.
Nu skulle världen drabbas
av det radikala beslutsfattandet-
- i denna Hitlerstat.
Daniel Dahlberg
FilmTextarna AB, 2008