" I Romerrigets storhedstids...
omfattede riget Afrikas ørken til det nordlige England.
Over en fjerdedel af befolkningen levede og døde...
under cæsarernes styre.
I vinteren 1 80 e.Kr., kejser Marcus Aurelius' tolvårige kampagne...
mod det germanske folkefærd var ved at slutte.
Kun den sidste fæstning står i vejen for romersk sej r...
og løftet om fred i hele kejserriget."
"Germanien"
- Sir. - General.
Sir.
Tynde og sultne.
- Stadig ikke noget? - Ikke et tegn.
- Hvor længe har han været væk? - Næsten to timer.
- Vil de slås, sir? - Det fi nder vi snart ud af.
Soldat, jeg beordrede dig til at flytte de katapulter fremad.
- De er udenfor rækkevidde. - Rækkevidden er god.
- Kavaleriets fa re-- - Er acceptabel. Ikke sandt?
De siger nej.
Rolig! Rolig!
Folk burde vide hvornår de er erobret.
Ville du, Quintus?
Ville jeg?
- Styrke og ære. - Styrke og ære.
På mit signal, slip helvede løs.
Lad katapulterne.
Infa nteri gør klar.
- Bueskytter klar. - Bueskytter!
- Pilen mod buen! - Pilen mod buen!
Fratres!
Maximus!
Om tre uger, vil jeg høste mine afgrøder.
Forestil jer hvor I vil være, og det vil blive en realitet.
Hold linien! Hold jer til mig!
Hvis I er alene...
og ridder på grønne marker med solen i ansigtet...
vær ikke bekymret.
For I er i Elysium, og I er allerede døde!
Brødre...
hvad vi gør i livet...
giver genlyd i al evighed.
Træk!
Træk! Træk!
Katapulterne klar, sir!
Bueskytter, tænd!
- Tænd! - Tænd!
Bueskytter, træk!
Slip!
All right, mænd, klar!
Hold linien!
Træk! Slip!
Slip! Slip!
Lad igen!
Hold linien!
Træk! Slip!
Hold jer til mig!
Roma victor!
Tror du virkelig, han er ved at dø?
Han har været ved at dø i ti år.
Hvis han ikke var ved at dø, ville han ikke have sendt efter os.
Måske savner han os bare.
Og senatorerne? Han ville ikke have samlet dem hvis--
Fred, Commodus.
Efter to ugers rejse, få r dine konstante intriger mit hoved til at gøre ondt.
Han har truffet sit valg.
Han vil bekendtgøre det.
Han vil udnævne mig.
Det første jeg vil gøre...
når--
er at beære Hans Majestæt med værdige spil.
Indtil videre er det første jeg vil gøre, at tage et varmt bad.
Deres høj hed?
Vi er der næsten, deres høj hed.
- Deres høj hed. - Hvor er kejseren?
Han er på fronten, deres høj hed. De har været væk i 1 9 dage.
De sårede kommer stadig.
Min hest.
My lord.
Kys?
Du har bevist din tapperhed endnu en gang, Maximus.
Lad os håbe det er for sidste gang.
Der er ingen tilbage at bekæmpe, deres høj hed.
Der er altid nogen tilbage at bekæmpe.
Hvordan kan jeg belønne Roms bedste general?
Lad mig tage hjem.
Åh. Hjem.
De ærer Dem, Cæsar.
Det er til dig, Maximus. De ærer dig.
Gikjeg glip af det? Gikjeg glip af kampen?
Du gik glip af krigen.
Fader, tillykke.
Jeg vil ofre hundred tyre for at ære din triumf.
Spar tyrene.
Beær Maximus. Han vandt kampen.
- General. - Høj hed.
Rom saluter dig, og jeg omfavner dig, som var du min broder.
Det har været alt for længe, min gamle ven.
- Høj hed. - Her, fader.
Tag min arm.
Jeg tror, det er tid til, at jeg tager af sted.
Så meget for Roms ære.
Storartet kamp.
- General. - Stadig i live?
- Stadig i live. - Guderne må have humoristisk sans.
- Guderne må elske dig. - Valerius.
Tilbage til barakkerne, general? Eller til Rom?
Hjem. Min kone, sønnen, høsten.
Landmanden Maximus. Jeg har svært ved at forstille mig det.
Snavs vaskes nemmere af end blod, Quintus.
- Der er han. - Høj hed.
Senator Gaius, senator Falco.
Pas på Gaius. Han vil hælde noget der ligner honning i dit øre...
og så vågner du op en dag, og det eneste du kan sige er: " Republik, republik."
Jamen hvorfor ikke? Rom var grundlagt som en republik.
Ja, og i en republik har senatet magten.
Men senator Gaius er naturligvis ikke påvirket af det.
Hvor står du, general? Kejser eller senat?
En soldat har den fordel, at han kan...
se hans fjende i øj nene, senator.
Med en hær bag dig, kunne du være meget politisk.
Jeg advarede jer. Nu skal jeg redde jer. Undskyld mig, senatorer.
Maximus.
Jeg få r brug for gode mænd som dig.
Hvordan kan jeg være til hjælp, deres høj hed?
Du er en mand, som ved, hvad det vil sige at kommandere.
Du giver dine ordrer, ordrene er adlydt og kampen er vundet.
Men disse senatorer smeder rænker og smigrer og bedrager.
Maximus, vi må redde Rom fra politikerne, min ven.
Kan jeg regne med dig, når tiden kommer?
Deres høj hed, når Deres fader frigiver mig, harjeg i sinde at tage hjem.
Hjem? Jamen ingen har fortjent det mere.
Bliv ikke for godt tilpas. Jeg få r måske brug for dig inden længe.
Lucilla er her. Vidste du det?
Hun har ikke glemt dig.
Og nu er du den storartede mand.
Hvis bare du havde været født en mand.
Sikken en cæsar du ville have været!
Fader.
Du ville have været stærk.
Gad vide om du ville have været retfærdig?
Jeg ville have været, hvad du havde lært mig at være.
Hvordan var din rejse?
Lang. Ubehagelig. Hvorfor erjeg kommet?
Jeg har brug for din hjælp. Med din broder.
Selvfølgelig.
Han elsker dig. Det har han altid gjort.
Og...
han vil få brug for dig nu mere end nogensinde.
Nok politik.
Lad os lade som om at du er en kærlig datter...
og jeg er en god fader.
Det er en rar idé, ikke sandt?
God morgen.
Jeg skal bruge tre heste til.
To! Tre!
Fire!
En! To!
De sendte efter mig, Cæsar?
- Cæsar? - Sig det igen, Maximus.
Hvorfor er vi her?
For kejserrigets ære, deres høj hed.
Nå, ja.
Nå, ja, det er også rigtigt.
Kan du se det kort, Maximus?
Det er den verden, jeg skabte.
I 25 år...
harjeg erobret, spildt blod, udviddet kejserriget.
Siden jeg blev cæsar, har der været fi re år uden krig.
Fire års fred i 20 år.
Og for hvad?
Jeg bragte sværdet. Intet mere.
Cæsar, Deres liv--
Vær rar ikke at kalde mig det.
Kom.
Sid ned.
Lad os tale sammen nu--
meget enkelt-- som mænd.
Maximus, tal.
Fem tusind af mine mænd er derude i det frosne mudder.
Tre tusind af dem er såret.
To tusind af dem vil aldrig forlade dette sted.
Jeg vil ikke tro på, at de kæmpede og døde for ingenting.
Og hvad vil du tro?
De kæmpede for Dem og for Rom.
Og hvad er Rom?
Jeg har set meget af resten afverden.
Den er brutal og ond og mørk. Rom er lyset.
Men du har aldrig været der.
Du har ikke set, hvordan den er blevet.
Jeg er ved at dø, Maximus.
Når en mand ser at enden er nær...
vil han gerne vide, at der var et formål med hans liv.
Hvordan vil verden omtale mit navn i fremtiden?
Vil jeg blive omtalt som en fi losof?
En kriger?
En tyran?
Eller vil jeg være kejseren, der fi k Rom til at blomstre?
Der var engang en drøm, der var Rom.
Man kunne kun hviske det.
Hvis man mere end hviskede, ville det fordufte...
så skrøbeligt var det.
Og jeg er bange for, at det ikke vil overleve vinteren.
Maximus...
lad os hviske nu...
sammen, du og jeg.
Du har en søn.
Fortæl mig om dit hjem.
Mit hus er oppe i bakkerne over Trujillo. Et meget enkelt sted.
Lyserøde sten der varmer op i solen.
En køkkenhave der lugter af krydderier om dagen...
jasmin om aftenen.
Gennem porten er der en stor poppel.
Figner, æbler, pærer.
Jorden, Marcus-- sort. Sort som min kones hår.
Vindruer på de sydlige bakker, oliven på de nordlige.
Vilde ponyer leger nær mit hus. De driller min søn. Han vil være en.
- Kan du huske, da du sidst var hjemme? - To år, 264 dage og denne morgen.
Jeg misunder dig, Maximus.
Det er et godt hjem. Værd at slås for.
Der er en opgave til...
som jeg vil bede om, inden du tager hjem.
Hvad kan jeg gøre for Dem, Cæsar?
Jeg vil have, at du skal være Roms protektor nårjeg dør.
Jeg vil bemyndige dig til ene og alene--
at give magten tilbage til Roms befolkning...
og gøre en ende på den korruption der har lammet den.
Vil du acceptere denne store ære, som jeg har tilbudt dig?
Med hele mit hjerte, nej.
Maximus...
Det er derfor, det skal være dig.
Men en embedsmand, en senator...
en der kender byen, der forstår hendes politik.
Men du er ikke blevet korrupt af hendes politik.
- Og Commodus? - Commodus er ikke en moralsk mand.
Det har du vidst, siden du var lille.
Commodus kan ikke regere.
Han må ikke regere.
Du er den søn, som jeg skulle have haft.
Commodus vil acceptere min beslutning.
Han ved, at du har hærens loyalitet.
Jeg må tænke over det, deres høj hed.
Ja.
Ved solnedgang håberjeg, du vil være enig.
Omfavn mig som min søn.
Og giv en gammel mand et tæppe til.
- Min fader favoriserer dig nu. - Deres høj hed.
- Sådan har det ikke altid været. - Mange ting ændrer sig.
Mange ting. Ikke alle ting.
Maximus, stop.
Lad mig se dit ansigt.
- Du virker oprørt. -Jeg har mistet mange mænd.
Hvad ville min fader dig?
Ønske mig held og lykke inden jeg tager hjem.
Du lyver.
Jeg kunne altid se, når du løj, for du var aldrig god til det.
- Ikke så god som Dem. - Sandt.
Men du har heller aldrig været nødt til det.
Livet er enklere for en soldat.
Eller synes du, jeg er hjerteløs?
Jeg tror, De har et talent for at overleve.
Maximus, stop.
Er det virkelig så forfærdeligt at se mig igen?
Nej. Jeg er træt fra kampen.
Det gør dig ondt at se min fader så skrøbelig.
Commodus forventer, min fader vil bekendtgøre hans efterfølger om få dage.
Vil du kæmpe for min broder, ligesom du kæmpede for min fader?
Jeg vil altid kæmpe for Rom.
Ved du hvad...
Jeg husker dig stadig i min aftenbøn.
Åh, ja. Jeg beder.
Det gjorde mig ondt at høre om Deres mands død. Jeg sørgede over ham.
- Tak. - Og jeg hører, De har en søn.
Ja. Lucius.
Han er næsten otte år gammel.
Min søn er også næsten otte.
Tag for Deres aftenbønner.
Forfædre, jeg beder om jeres råd.
Salige Moder, giv mig gudernes ønske for min fremtid.
Salige Fader, pas på min kone og søn med et parat sværd.
Hvisk til dem, at jeg kun lever for at holde dem igen.
Mine forfædre, jeg ærerjer...
og vil prøve at leve med den værdighed, I har lært mig.
Cicero.
Sir.
Synes du ikke, det er svært at gøre din gerning?
Nogen gange gørjeg, hvad jeg vil.
Resten af tiden gørjeg, hvad der er forventet af mig.
Det er muligt, at vi ikke kan tage hjem alligevel.
Er du parat til at gøre din pligt for Rom?
Ja, fader.
Du vil ikke blive kejser.
Hvilken klogere, ældre mand skal tage min plads?
Min magt vil gå til Maximus...
indtil...
senatet er klar til at regere igen.
Rom vil blive en republik igen.
- Maximus. -Ja.
Min beslutning skuffer dig?
Du skrev engang til mig...
og nævnte de fi re vigtigste dyder.
Visdom, retfærdighed...
mod...
og mådehold.
Da jeg læste listen, vidste jeg, at jeg ikke havde nogen af dem.
Men jeg har andre dyder, fader.
Ambition.
Det kan være en dyd, når det forårsager en til fremskridt.
Opfi ndsomhed. Tapperhed.
Måske ikke på slagmarken, men...
der er mange slags tapperhed.
Hengivelse til min fa milie...
og til dig.
Men ingen af mine dyder var på din liste.
Selv da var det som om, du ikke ville have mig som din søn.
Du går for vidt.
Jeg søgte i gudernes ansigter...
efter måder at tilfredsstille dig på, så du kunne være stolt af mig.
Et venligt ord...
et ordentligt omfavn...
hvor du pressede mig mod dit bryst og rigtig holdt mig tæt...
ville have været som solen på mit hjerte i tusind år.
Hvad er det ved mig, du hader så meget?
Det eneste jeg nogensinde har villet...
var at leve op til dig, Cæsar.
- Fader. - Commodus.
Din fej l som en søn...
er min fej l som en fader.
Kom.
Fader.
Jeg ville have dræbt hele verden...
hvis bare du ville have elsket mig!
Maximus, kejseren har brug for dig. Det er vigtigt.
Sørg med mig, broder. Vores store fader er død.
Hvordan døde han?
Lægerne siger, der ikke var nogen smerte.
Han døde i hans søvn.
Fader.
Din kejser beder om din loyalitet, Maximus.
Tag min hånd.
Jeg tilbyder den kun en gang.
Quintus.
Vel mødt, Cæsar!
Jeg må tale med senatorerne. Jeg har brug for deres råd.
Væk Gaius og Falco.
- Sværd. - Sværd.
Maximus, vær forsigtig. Det var ikke klogt.
Klogt? Kejseren er blevet myrdet.
Kejseren døde af naturlige årsager.
- Hvorfor er du bevæbnet, Quintus? - Vagter!
Slås ikke, Maximus.
Jeg er ked af det. Cæsar har talt.
Rid indtil solopgang...
og henret ham da.
Quintus, se på mig. Se på mig!
Lov mig at du vil se efter min fa milie.
Din fa milie vil møde dig i livet efter døden.
Knæl.
Salige Fader, paspå min kone og søn.
Hvisk til dem, atjeg leverkun forat holde dem igen.
Giv mig i det mindste en ren død.
En soldats død.
Frosten, nogen gange få r den sværdet til at sidde fast.
Liwagt!
- Kan du huske sidst du varhjemme? - To år, 264 dage og denne morgen.
Salige Fader, paspå min kone og min søn medetparat sværd.
Hvisk til dem atjeg kun leverforat holde dem igen. Alt andet erstøv.
Hvisk til dem atjeg kun lever forat holde dem igen.
Alt andet erstøv og luft.
Papa! Papa!
Dø ikke.
Du vilse dem igen.
lkke endnu.
Nej. De vil rense det. Vent og se.
Dø ikke.
De vil fodre dig til løverne.
De er mere værd, end vi er.
Bedre nu?
Rent. Se selv!
"Zucchabar romersk provins"
Proximo!
Min gamle ven.
Hver dag er en god dag, når du er her...
men i dag er din heldigste dag.
De giraffer du solgte mig...
de vil ikke parre sig.
De går bare rundt og æder...
men parre sig ikke.
Du solgte mig...
underlige giraffer.
-Jeg vil have mine penge tilbage. - Under ingen omstændigheder.
Jeg giver dig en god pris.
På hvad?
Har du set min nye besætning? Kom og se dem.
Kan nogen af dem slås? Jeg har snart en kamp.
Nogle er gode til at slås, andre til at dø.
Du har vist brug for begge dele.
Rejs dig op.
Hvad er din levevej?
Jeg var en jæger.
Jeg købte ham fra en saltmine i Carthage.
Sid ned.
Legionens mærke.
- Desertør. - Måske. Det er vel ligegyldigt.
- Han er spanier. -Jeg tager seks.
- For et tusind. - Et tusind?
Numidianeren alene er 2000 værd.
Disse slaver er rådne.
Det giver også kulør.
Vent, vent. Vent!
Jeg kan forhandle.
Jeg giver dig 2000...
og fi re for bæsterne.
Det er 5000 for en gammel ven.
Kom nu! Hvor længe kan det tage, at komme ind i mit eget hus.
Jeg hedder Proximo.
Jeg vil være tættere på jer de næste par dage...
hvilket vil være slutningen på jeres elendige liv...
end den kælling af en mor, der bragte jeg skrigende ind i denne verden.
Jeg betalte ikke forjeres selskab.
Jeg betalte, så jeg kunne tjene på jeres død.
Og ligesom jeres mor, der var der i begyndelsen...
så vil jeg være der til slut.
Og når I dør, og dø det kommer I til...
vil jeres overgang være til lyden af--
Gladiatorer...
Jeg saluterjer.
- Rød. - Rød.
Gul.
Godt.
- Rød. - Rød.
Spanier.
Det er nok indtil videre!
Hans tid vil komme.
Næste.
Spanier.
Hvorfor slås du ikke?
Vi må alle slås.
Er det dit tegn på dine guder?
Vil det ikke fornærme dem?
Guderne favorisererjer.
Rød er gudernes fa rve.
I vil få brug for deres hjælp i dag.
Nogen afjer tænker, at I ikke vil slås...
og nogen at I ikke kan slås.
Det siger de alle samen...
indtil de er derude.
Hør her.
Dræb! Dræb! Dræb!
Jag dette ind i en anden mands kød.
De vil prise og elske jer for det.
Og I--
I kan komme til at elske dem...
for det.
I sidste ende...
skal vi alle dø.
Desværre kan vi ikke vælge hvordan, men...
vi kan vælge hvordan vi møder døden...
så vi kan blive tænkt på...
som mænd.
Til venstre, rejs jeres skjold!
Til høj re, rejs jeres sværd!
Dræb! Dræb! Dræb!
Parvis-- rød med gul.
Næste!
Kom så!
- Forsvind! - Du vil aldrig regere, Commodus!
Han marcherer ind i Rom som en helt. Men hvad har han erobret?
Giv ham tid, Gracchus. Han er ung.
Jeg tror, han kan gøre det godt.
For Rom, eller for dig?
Gå til din mor, Lucius. Det vil hun gerne have.
Lucius!
Mor!
Vel mødt, Cæsar!
Senatorer.
Rom hilser hendes nye kejser.
Dine loyale borgere byder Dem velkommen, deres høj hed.
Tak, Falco.
Og angående de loyale borgere formoderjeg, de ikke var for dyre.
- Cæsar. - Gracchus.
Hele Rom glædes ved Deres tilbagekomst, Cæsar.
Der er mange sager, der kræver Deres opmærksomhed.
Orden, tak! Orden!
Til Deres vej ledning, Cæsar, har senatet forberedt en række protokoller...
for at henvende til de mange problemer i byen...
såsom elementært kloakvæsen i det græske kvarter...
såvel som bekæmpelse af plagen som allerede er sprunget op der.
Så, hvis Cæsar--
Kan du ikke se, Gracchus?
Det er netop hele problemet.
Min fader brugte al sin tid på at studere...
bøger og fi losofi .
Han brugte nattetimerne på at læse skriftruller fra senatet.
Og i mellemtiden var folket glemt.
Men senatet er folket, deres høj hed...
valgt blandt folket for at tale på folkets vegne.
Jeg tvivler på, mange folk spiser ligeså godt som dig, Gracchus...
eller har sådan fortræffelige elskerinder, Gaius.
Jeg tror, jeg forstår mit eget folk.
Så vil Cæsar måske være så venlig at lære os...
på grundlag af hans egen store erfa ring.
Jeg kalder det kærlighed.
Jeg er deres fader.
Folket er mine børn.
Jeg vil holde dem tæt mod mit bryst og omfavne dem.
Har De nogensinde omfavnet nogen med pest, deres høj hed?
Nej, men hvis du afbryder mig igen...
skal jeg forsikre dig for, at du vil.
Senator, min broder er meget træt.
Giv mig listen.
Cæsar vil gøre alt, hvad Rom kræver.
Deres høj hed, som sædvanlig...
Deres mindste anmodning kræver lydighed.
Hvor vover de at prædike til mig?
Commodus, senatet har fordele.
Hvilke fordele? De bestiller ikke andet end at snakke.
Det burde bare være...
dig og mig...
og Rom.
Det kan du godt glemme.
Der har altid været et senat.
Rom har ændret sig.
Det kræver en kejser til at regere et kejserrige.
Men naturligvis, lad folket have deres--
Illusioner?
Traditioner.
Min faders krig mod barbarerne--
Han sagde det selv: Den udrettede intet. Men folket elskede ham.
Folket elsker altid sej re.
Hvorfor?
De så ikke kampene.
De er da ligeglade med Germanien.
Hvad der er vigtigt for dem, er Roms storhed.
Roms storhed.
Hvad er det?
Det er en idé--
Storhed.
Storhed er en vision.
Netop. En vision.
Kan du ikke se det, Lucilla?
Jeg vil give folket en vision for Rom, og de vil elske mig for det.
Og de vil hurtigt glemme de tørre, gamle mænds kedsommelige prædiken.
Jeg vil give folket deres bedste vision for deres liv.
Hvidvin og rødvin for Deres fornøjelse.
Lege.
Et hundrede og halvtreds dage med lege.
Han er klogere, end jeg troede.
Snedig.
Hele Rom ville grine ad ham...
hvis de ikke var så bange for hans prætorianer.
Frygt og vidunder-- en magtfuld kombination.
Tror du virkelig, at folk vil lade sig lokke af det?
Jeg tror, han ved, hvad Rom er.
Rom er pøbelen.
Giv dem magi, og de vil blive distraheret.
Tag deres frihed væk, og de vil stadig juble.
Roms hjerte...
er ikke senatets marmor.
Det er Kolosseumets sand.
Han bringer dem døden...
og de vil elske ham for det.
Spanier.
Er du ikke underholdt?
Er det ikke derfor, du er her?
Spanier! Spanier!
Hvad vil du have?
Pige?
Dreng?
Du sendte efter mig.
Ja, det gjorde jeg.
Du er god, spanier, men så god er du heller ikke.
Du kunne blive fa ntastisk.
Jeg er nødt til at dræbe, så jeg dræber.
Det er nok.
Det er nok for provinserne, men ikke for Rom.
Den unge kejser...
har arrangeret en række gladiatorkampe...
til minde om hans fader...
Marcus Aurelius.
Jeg synes det er morsomt...
eftersom det var Marcus Aurelius--
den kloge, alvidende Marcus Aurelius--
der forbød os.
Så endelig efter fem år, hvorjeg dårligt kunne tjene til dagens brød...
i rådne landsbyer...
skal vi endelig tilbage, hvor vi hører til--
Kolosseumet.
Åh, du skulle se Kolosseumet, spanier.
Fem tusind romere...
der stirrer på enhver bevægelse af dit sværd...
og vil have, at du borer sværdet ind og dræber.
Stilheden inden du slår til...
og larmen bagefter.
Den vokser.
Den vokser som--
en storm...
som om du var selve tordenguden.
Var du en gladiator?
Ja, jeg var.
Vandt du din frihed?
For lang tid siden gav kejseren...
mig et rudis.
Det er bare et træsværd.
Symbolet på ens frihed.
Han rørte mig på skulderen, og jeg var fri.
Kendte du Marcus Aurelius?
Jeg sagde ikke, jeg kendte ham. Jeg sagde, han engang rørte min skulder.
Du spurgte mig, hvad jeg vil have.
Jeg vil også stå foran kejseren...
ligesom dig.
Så hør på mig.
Lær af mig.
Jeg var ikke den bedste, fordi jeg dræbte hurtigt.
Jeg var den bedste, fordi publikum elskede mig.
Vind publikum...
så vil du vinde din frihed.
Jeg skal nok vinde publikum.
Jeg vil give dem noget, de aldrig har set før.
Så tager vi til Rom sammen, spanier...
og har blodige oplevelser...
og hun vil amme os...
indtil vi er tykke og glade, og vi ikke kan amme mere.
Og så...
når nok mænd er døde...
vil du måske vinde din frihed.
Her. Brug den.
Det er derude et eller andet sted--
mit land...
mit hjem.
Min kone laver mad.
Mine døtre bærer vand fra floden.
Vil jeg nogensinde se dem igen?
Det trorjeg ikke.
Tror du, du kommer til at se dem igen, når du dør?
Det trorjeg.
Men...
jeg dør snart.
De kommer ikke til at dø førend om mange år.
Jeg må vente.
Men du ville da vente?
Selvfølgelig.
Forstår du...
min kone...
og min søn...
venter allerede på mig.
Du kommer til at se dem igen.
Men ikke endnu.
Ikke endnu, medmindre--
Ikke endnu.
Der. Der er det.
Ud.
Af sted! Af sted! Ud!
Rart at se dig igen, gamle ven.
Bring mig rigdom.
Har du nogensinde set noget ligende?
Jeg vidste ikke, mænd var i stand til at bygge sådan.
Vind publikum.
Ind med jer! Af sted!
Ind!
Han sover så godt, fordi han er elsket.
Kom, broder. Det er sent.
Jeg vil gøre Rom til tidernes mirakel.
Det forstår Gracchus og hans venner ikke.
Alle mine ønsker få r mit hoved til at runge.
Drik dette.
Jeg tror tiden næsten er inde.
Jeg kunne bekendtgøre opløsningen af senatet...
ved festlighederne til ære for min fader.
Synes du jeg skulle?
Er folket parat?
Jeg tror, du har brug for hvile nu.
Vil du blive hos mig?
Er du stadig bange for mørket, broder?
Stadig.
Altid.
- Bliv hos mig i nat. - Du ved, jeg ikke vil.
Så kys mig.
Sov, broder.
Kom nu!
Tag mig.
All right, det er nok.
Kejseren vil have kampe, og jeg vil ikke ofre mine bedste mænd.
Pøblen vil have kampe, så kejseren giver dem kampe.
- Og du få r kampen ved Carthage. - Massakren ved Carthage.
Hvorfor tager du ikke ned til fængslet, og henter alle tiggerne og tyvene?
Det har vi gjort.
Hvis du vil have de bedste gladiatorer i hele riget...
så vil jeg have dobbelt så stort gebyr.
Du få r gebyret i din kontrakt, eller også få r du din kontrakt annulleret.
Er du ikke tilfreds?
Så kan du kravle tilbage til det lortehul du kom fra.
Cassius! Cassius!
Gladiator, er det dig, de kalder spanieren?
Ja.
De sagde, du var en kæmpe.
De sagde, du kunne knuse en mands kranium med en hånd.
En mands? Nej.
En drengs.
- Har de gode heste i Spanien? - Nogle af de bedste.
Det er Argento...
og det er Scarto.
De var mine heste.
De blev taget fra mig.
Jeg kan godt lide dig, spanier. Jeg vil heppe på dig.
- Lader de dig se kampene? - Min onkel siger, det gør mig stærk.
- Og hvad siger din fader? - Min fader er død.
Master Lucius, det er tid.
Jeg må gå.
Hedder du Lucius?
Lucius Verus, efter min fader.
Lavere!
Claudius!
-Ja? - Flere skjold!
Når kejseren kommer...
løft jeres våben, salut ham...
og tal samtidig.
Vend jer mod kejseren...
og vend ikke ryggen til ham.
Gå, og dø med ære.
Vel mødt, store Cæsar!
Cæsar! Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Vi der snart skal dø, saluter Dem!
På denne dag...
tager vi tilbage til oldtiden...
for at bringe jer en genskabelse...
af slaget ved Carthage!
På Zamas golde sletter...
stod barbaren Hannibals...
uovervindelige hære.
Vilde lejetropper og krigere...
fra alle uciviliseret nationer...
opsat på ubarmhjertig...
destruktion...
sej r.
Det glæderjeres kejser...
at bringe jer...
den barbariske flok.
Er der nogen her, der har været i hæren?
Ja. Jeg kæmpede med dig ved Vindobona.
Du kan hjælpe mig.
Hvad der end kommer ud af disse porte...
har vi end bedre chance for at overleve, hvis vi arbejder sammen.
Forstår I?
Hvis vi holder sammen, overlever vi.
Det er kejseren en glæde, at bringe jer legionærerne...
fra Scipio Africanus!
Til døden!
Dræb! Dræb! Dræb!
Hold jer nær!
Kom sammen!
Forskudte kolonner! Forskudte kolonner!
- Alle dine mænd vil snart blive dræbt. - I har ikke en chance.
Luk med skjoldene. Hold sammen!
Hold!
Som en!
Godt gjort.
Hold!
Ned! Ned!
Ja!
Hagen!
Denne kolonne mod stridsvognen! Denne kolonne bliver ved mig!
Hurtigt!
- Kom ud! - Hurtigt!
Maximus!
Enkel kolonne! Enkel kolonne!
Vi vinder!
Min historievidenskab er lidt tåget, Cassius...
men skulle barbarerne ikke tabe kampen ved Carthage?
Jo, deres høj hed.
Tilgiv mig, deres høj hed.
Nej, jeg kan godt lide overraskelser.
Hvem er han?
De kalder ham spanieren, deres høj hed.
-Jeg vil gerne møde ham. -Ja, deres høj hed.
Hil til barbarerne!
Fremad! Våben klar!
Drop jeres våben.
Gladiator, kejseren har spurgt efter dig.
Jeg står til rådighed for kejseren.
Stå op. Stå op.
Din berømmelse er velfortjent, spanier.
Jeg tror ikke, der nogensinde har været en magen gladiator.
Denne unge mand insisterer, du er en genfødt Hektor. Eller var det Herkules?
Lad helten vise sit ansigt og fortæl os alle dit rigtige navn.
Du har vel et navn?
Mit navn er Gladiator.
Hvor vover du at vende ryggen mod mig?
Slave!
Tag hjelmen af, og fortæl mig dit navn.
Mit navn er Maximus Decimus Meridius...
kommandant af den nordlige hær...
general af Felix legionen...
loyal tjenestemand for den ægte kejser Marcus Aurelius...
fader til en myrdet søn...
mand til en myrdet hustru...
og jeg vil tage min hævn, i dette liv eller det næste.
Våben!
Leve! Leve! Leve! Leve!
Vagter, stå rør!
Maximus! Maximus! Maximus! Maximus!
Hvorfor er han stadig i live?
Det ved jeg ikke.
Han burde ikke være i live.
Det plager mig.
Jeg er frygtelig plaget.
Jeg gjorde, hvad jeg måtte gøre.
Hvis det havde været op til fader, var hele riget fa ldet fra hinanden.
Det kan du vel godt se?
Hvad følte du, da du så ham?
Jeg følte ingenting.
Han sårede dig dybt, gjorde han ikke?
Ikke mere end jeg sårede ham.
De løj overfor mig i Germanien.
De fortalte mig, at han var død.
Hvis de lyver for mig, respekterer de mig ikke.
Hvis de ikke respekterer mig, hvordan kan de så nogensinde elske mig?
Så må du lade legionen vide...
at deres forræderi...
vil blive straffet.
Stakkels søster.
Jeg ville nødig være din fjende.
Hvad vil du gøre?
Denne vej.
Rige matroner betaler godt for at blive fornøjet af de modigste mestre.
Jeg vidste at din broder ville sende snigmordere.
Jeg indså ikke, at han ville sende sine bedste.
Maximus, han ved det ikke.
Min fa milie blev brændt og korsfæstet mens de stadig var i live.
-Jeg vidste intet-- - Lyv ikke overfor mig!
Jeg græd for dem.
Ligesom du græd for din fader? Ligesom du græd for din fader?
Jeg har levet i et fængsel af frygt siden den dag.
At ikke være i stand til at sørge over sin fader for frygt af sin broder.
At leve i rædsel hvert øjeblik af hver dag...
fordi ens søn er arving til tronen.
Åh, jeg har grædt.
Min søn...
var uskyldig.
Det er min også.
Skal min søn også dø, inden du vil stole på mig?
Er det ikke ligegyldigt om jeg stoler på dig eller ej?
Guderne har skånet dig. Kan du ikke forstå det?
I dag så jeg en slave, blive mere magtfuld end Roms kejser.
Guderne har skånet mig?
Jeg er i deres magt, med bare magten til at underholde pøblen.
Det er magt.
Pøblen er Rom, og mens Commodus kontrollerer dem, kontrollerer han alt.
Hør på mig.
Min broder har fjender, især i senatet.
Men mens folket følger ham...
vil ingen vove at modsætte sig undtagen dig.
De er uenige med ham, dog gør de ingenting.
Der er nogle politikere, der har dedikeret deres liv til Rom.
Især én mand.
Hvis jeg kan arrangere det, vil du så møde ham?
Forstår du det ikke?
Jeg kan dø i denne celle i aften, eller i arenaen i morgen.
Jeg er en slave!
Hvilken forskel kan jeg dog gøre?
Denne mand ønsker, hvad du ønsker.
Så få ham til at dræbe Commodus!
Jeg kendte engang en mand...
en nobel mand, en mand med principper...
der elskede min fader...
og min fader elskede ham.
Denne mand tjente Rom godt.
Den mand eksisterer ikke længere.
Din broder har sørget for det.
Lad mig hjælpe dig.
Ja...
du kan hjælpe mig.
Glem at du nogensinde har kendt mig...
og kom aldrig tilbage igen.
Vagt! Hendes høj hed er færdig med mig.
Maximus.
Har du kommanderet legioner? Har du haft mange sej re?
I Germanien?
I mange lande.
General!
Du har et godt navn.
Han må dræbe dit navn inden han dræber dig.
Ja, sidst i rækken.
- Senator Gaius. - Hallo.
Senator Gracchus.
Man ser dig ikke ofte nyde folkets vulgære fornøjelser.
Jeg giver mig ikke ud for at være en mand af folket, senator...
men jeg prøver på at være en mand for folket.
Cæsar! Cæsar! Cæsar! Cæsar!
Roms befolkning!
På Antiochs fjerde dag...
kan vi fej re den 64. dag af legene.
Og med hans majestætiske godgørenhed...
har kejseren værdiget denne dag og billiget Roms folk...
med en historisk sidste kamp.
Efter at have været pensioneret i fem år...
glæder det Cæsar at bringe jer...
den eneste overvindelige mester
i Roms historie...
den legendariske Tigris...
fra Gaul!
Han er for god til at manipulere publikum.
Marcus Aurelius havde en drøm for Rom.
Og det er ikke dette. Det er ikke dette!
Marcus Aurelius er død, Maximus.
Vi dødelige er blot skygger og støv.
Skygger og støv, Maximus!
Han repræsenterer Antonius Proximo...
Det glæder Cæsar at bringe jer...
Aelius Maximus!
De elsker ham, som var han en af deres egne.
Pøblen er uberegnelig, broder. Han vil blive glemt om en måned.
Nej, meget snarere end det.
Det er blevet arrangeret.
Vi der snart vil dø saluter Dem.
Vi holder med dig, Maximus!
Træk! Træk! Træk!
Løs! Løs!
- Hiv indvoldene ud! - Dræb! Dræb!
Dræb! Dræb! Dræb! Dræb!
Dræb! Dræb!
Maximus den Barmhjertige!
Frem, vagter! Klar!
Hvad skal jeg gøre med dig?
Du vil simpelthen ikke...
dø.
Er vi så forskellige, du og jeg?
Du tager liv, når du er nødt til det...
det gørjeg også.
Jeg vil kun tage et liv til. Så er det overstået.
Så tag det nu.
De siger din søn...
skreg som en pige...
da de sømmede ham til korset...
og din kone...
stønnede som en luder...
da de hærgede hende...
igen og igen...
og igen.
Tiden til at ære Dem selv vil snart være forbi...
høj hed.
General!
- General! - Cicero!
- Hvor har du slået lej r? - Ostia.
- Vi elsker dig, Maximus! - Pris sej rherren!
Fortæl mændene at deres general er i live. Find mig.
- Kom så videre! - Find mig!
Kan de høre dig?
Hvem?
Din fa milie, i livet efter døden?
- Åh, ja. - Hvad siger du til dem?
Til min dreng...
Jeg fortæller ham at jeg snart vil se ham igen...
og at han skal sørge for at holde hælene nede, når han ridder på sin hest.
Til min kone...
det kommer ikke dig ved.
Og nu elsker de Maximus for hans barmhjertighed.
Så jeg kan ikke bare dræbe ham, for det gør mig bare endnu mere ubarmhjertig.
Det hele er et stort mareridt.
Han trodser dig.
Han trodser dig med hver eneste sej r.
Pøblen ser det, og det gør senatet også.
For hver eneste dag han lever, bliver de modigere.
- Dræb ham. - Nej.
Jeg vil ikke gøre ham til en martyr.
Jeg har hørt...
om en vis søslange...
der har en meget usædvanlig måde at tiltrække sit offer på.
Den ligger på bunden af havet, som om den er såret.
Dens fjender nærmer sig...
og dog vil den ligge meget stille.
Dens fjender tager små bidder af den...
og dog ligger den stille.
Så...
vi vil ligge stille...
og lade vores fjender komme til os og tage små bidder.
Sørg for alle senatorerne bliver skygget.
Cicero, min gamle ven. Jeg troede, jeg måske havde set dig for sidste gang.
-Jeg troede du var død. - Næsten.
- Hvor længe har du været i Ostia? - Hele vinteren.
- Og hvordan ser de ud? - De keder sig og er tykke.
- Hvem kommanderer? - En idiot fra Rom.
Hvor hurtigt kan de være klar til at slås?
For dig, i morgen.
Der er noget, du må gøre for mig.
Kom og se. Hvis I ikke har været i arenaen, kan I se det her.
Kæmpe Maximus overvinder vores kejser Commodus.
Hvad skal vi gøre? Han overvinder alle.
Du gode gud!
- Han fi k ham. Han er overvundet! - Gør plads! Gør plads!
Deres høj hed! Jeg tjente Deres fader ved Vindobona.
- Tilbage! - Deres høj hed!
Jeg tjente Deres fader ved Vindobona.
Tilbage!
Og jeg tjente general Maximus. Jeg tjener ham stadig.
Stop.
Gå tilbage.
Generalen meddeler, at han vil mødes med Deres politiker.
For din loyalitet, soldat.
Tak, deres høj hed.
Lad os være alene.
Senator Gracchus.
General.
Jeg håber, at det, at jeg er her, er bevis nok på...
at du kan stole på mig.
- Står senatet bag dig? - Senatet?
Ja. Jeg kan tale på deres vegne.
Du kan købe min frihed, og smugle mig ud af Rom.
Med hvilket formål?
Få mig udenfor bymurene.
Sørg for at have friske heste, der kan transportere mig til Ostia.
Min hær har slået lej r der.
På den anden dag ved solnedgang, vil jeg komme tilbage med 5000 mænd.
Men legionerne har nye kommandanter...
der er loyale overfor Commodus.
Lad mine mænd se mig i live, og du skal se, hvem de er loyale overfor.
Det er vanvid.
Ingen romersk hær har marcheret ind i hovedstaden i hundrede år.
Jeg vil ikke udbytte et diktatur med et andet!
Det er på tide, vi gør noget, senator.
Og efter dit storslåede kup, hvad så?
Vil du tage dine 5000 krigere og forlade Rom?
Jeg vil forlade Rom.
Soldaterne vil blive for at beskytte jer...
under senatets kommando.
Så...
når hele Rom er din, vil du bare give hende tilbage til folket?
Fortæl mig hvorfor.
Fordi det var en døende mands sidste ønske.
Jeg vil dræbe Commodus.
Roms skæbne overlader jeg til dig.
Marcus Aurelius stolede på dig.
Hans datter stoler på dig.
Jeg vil stole på dig.
Men vi har ikke meget tid.
Giv mig to dage...
og jeg vil købe din frihed.
Og du--
du holder dig i live...
ellers dørjeg.
Nu må vi gå.
Det kan ikke lade sig gøre.
Kejseren ved for meget.
Og hvad mig angår...
det er fa rligt.
Du bliver betalt, nårjeg kommer tilbage.
På æresord.
Dit æresord? Hvad hvis du ikke kommer tilbage?
Kan du huske, hvordan det var at have tillid, Proximo?
Tillid?
Hvem skal jeg have tillid til?
-Jeg vil dræbe Commodus. - Hvorfor skulle jeg ønske det?
Han gør mig rig.
Åh, jeg--
Jeg ved, jeg kan stole på dig, general.
Jeg ved, du er villig til at dø for ære.
Du er villig til at dø for Rom.
Du er villig til at dø for mindet om dine forfædre.
Men jeg, derimod--
Jeg er i underholdningsbranchen.
Vagt!
Han dræbte den mand, der gav dig din frihed.
Prætorianere, herre.
Halt!
Hvor har du været?
Jeg sendte efter dig.
Undskyld, broder.
Hvad bekymrer dig?
Har Gracchus en ny elsker?
Det ved jeg ikke.
Jeg troede, du havde set ham.
Han smitter alle som en ækel feber.
For Roms sundhed, må senatet bløde.
Og han vil også bløde.
Meget snart.
Men ikke i nat.
Kan du huske, hvad vores fader engang sagde?
" Det er en drøm...
en frygtelig drøm--
livet."
Synes du det er sandt?
Det ved jeg ikke.
Det synes jeg.
Og jeg har kun dig, at dele det med.
Åbn din mund.
Du ved, jeg elsker dig.
Og jeg elsker dig.
Ud! Kom ud!
Af sted!
Tillykke, general.
Du har meget overbevisende venner.
Min broder har fået arresteret Gracchus.
Vi tør ikke vente længere. Vi må tage af sted i nat.
Proximo kommer ved midnat og tager dig til porten.
Din tjener, Cicero, vil vente på dig der med heste.
Har du gjort alt det?
Ja.
Du risikerer for meget.
Jeg har meget at betale for.
Du har ikke noget at betale for.
Du elsker din søn. Du er stærk for ham.
Jeg er træt af at være stærk.
Min broder hader hele verden, og mest af alt dig.
- Fordi din fader valgte mig. - Nej.
Fordi min fader elskede dig.
Og fordi jeg elskede dig.
For længe siden.
Varjeg meget anderledes da?
Du grinede mere.
Jeg har følt mig alene hele mit liv...
undtagen med dig.
Jeg må gå.
Ja.
Der. Der.
Og jeg fi k dig.
Er det ikke sent at lege legionær?
Jeg er ikke en legionær.
- Ikke en legionær? -Jeg er en gladiator.
En gladiator?
Gladiatorer slås kun til legene.
Ville du ikke hellere være en stor romersk kriger ligesom Julius Cæsar?
Jeg er Maximus, Roms frelser!
Roms frelser?
Og hvem har sagt det?
Hvor er Lucius?
Han er sammen med kejseren.
- Det kunne hun ikke. -Jo, hun gjorde.
Hun tog den fra en kurv...
og pressede den mod sit bryst lige her over hendes hjerte.
Den bed hende i brystet?
Ja.
Forstår du, Lucius, nogen gange opfører royale kvinder...
sig meget mærkeligt og gør meget underlige ting i kærlighedens navn.
Jeg synes, det er skørt.
Det gørjeg også.
Søster, kom.
Jeg har læst for kære Lucius.
-Jeg har også læst. -Ja.
Han er en meget kløgtig lille dreng. Han vil blive en storartet kejser.
Vi har læst om Mark Antony og hans oplevelser i Egypten.
Og dronningen dræbte sig selv med en slange.
Og bare vent til du hører, hvad der skete med vores forfædre.
Hvis du er sød, vil jeg fortælle dig historien om kejser Claudius i morgen.
Han blev forrådt...
af dem nærmest til ham...
af hans eget blod.
De hviskede i mørke hjørner...
og gik ud sent om natten...
og sammensværgede sig...
og sammensværgede sig.
Men kejser Claudius vidste, at de var ude på noget.
Han vidste, at de var travle små bier.
Og en aften satte han sig ned med en af dem...
og han så på hende...
og han sagde:
" Fortæl mig hvad du har gjort...
travle lille bi...
ellerjeg vil skade dem, du holder mest af.
Du skal se på, mens jeg bader i deres blod."
Og kejserens hjerte var knust.
Den lille bi havde såret ham dybere...
end nogen anden kunne have gjort.
Hvad tror du så der skete, Lucius?
Det ved jeg ikke, onkel.
Den lille bi fortalte ham det hele.
Åbn! Kejserens ordre!
Proximo!
Åbn portene! Kejserens ordre!
Åbn portene!
Åbn portene, Proximo.
Vil du dø, gamle mand?
Her.
Det hele er forberedt.
Det tyder på, du har vundet din frihed.
Er du i fa re for at blive en god mand?
-Juba. - Alle kejserens fjender dør!
Åbn portene!
Træk!
Af sted! Form en kolonne til venstre!
Jeg behøver bare et øjeblik, så vær forsigtig med jeres liv.
Hvis I ikke vil tage del i det her, så gå tilbage til jeres celler.
Vi vil vente på dig her, Maximus.
- Styrke og ære. - Gå.
Styrke og ære.
Sigt. Træk buen!
Skygger og støv.
Undskyld.
Det er ordnet.
Og hvad med min nevø?
Og hvad med hans mor?
Bør de dele hendes elskers skæbne?
Eller skal jeg være barmhjertig?
Commodus den Barmhjertige.
Lucius bliver hos mig.
Og hvis hans mor...
så meget som ser på mig...
på en utiltalende måde...
vil han dø.
Hvis hun beslutter sig for...
at være nobel...
og tager sit eget liv...
vil han dø.
Og hvad dig angår...
du vil elske mig...
ligesom jeg elskede dig.
Du vil give mig en arving...
af rent blod...
så Commodus og hans efterkommere...
vil regere i tusind år.
Erjeg ikke barmhjertig?
De kalder på dig.
Generalen...
der blev en slave.
Slaven der blev en gladiator.
Gladiatoren der trodsede en kejser.
En påfa ldende historie.
Nu vil folk vide, hvordan historien ender.
Kun en berømt død vil slå til.
Og hvad kan være mere ærefuldt...
end at udfordre selve kejseren i den fa ntastiske arena?
Du er villig til at slås med mig?
Hvorfor ikke?
Tror du, jeg er bange?
Jeg tror, du har været bange hele dit liv.
I modsætning til den frygtløse Maximus den Uovervindelige?
Jeg kendte engang en mand, der sagde: " Døden smiler til os alle.
Det eneste man kan gøre, er at smile tilbage."
Gad vide.
Smilede din ven til hans egen død?
Det må du vide.
Han var din fader.
Du elskede min fader, det ved jeg...
men det gjorde jeg også.
Det gør os til brødre, gør det ikke?
Smil til mig nu, broder.
Put hans rustning på. Skj ul såret.
Ring formation!
Quintus, sværd.
Giv mig dit sværd.
Sværd! Giv mig et sværd!
Stikjeres sværd i skeden.
Befri mine mænd.
Senator Gracchus skal genindsættes.
Der var en drøm, der var Rom.
Den vil blive realiseret.
Det er Marcus Aurelius' ønske.
Befri fa ngerne. Af sted!
Lucius er i sikkerhed.
Tag hen til dem.
Du er hjemme.
Er Rom en god mands liv værd?
Det mente vi engang.
Få os til at mene det igen.
Han var Roms soldat.
Hæder ham.
Hvem vil hjælpe mig med at bære ham?
Nu er vi fri.
Jeg vil se dig igen.
Men ikke endnu.
Ikke endnu.